329 
dalen eller nede i de brede bygder omkring 
de store oplandske indsjøer. Med samme 
lovmæssighed viser samtlige tilvekstkurver et 
udpræget minimum i det daarlige aar 1903. 
Blandt de mange værdier for aarstilveksten, 
som jeg har beregnet, er det egentlig kun 
tre, der paa en iøinefaldende maade skiller 
sig ud fra den store mængde af de øvrige: 
ved Svelvik og Røikenvik viser trærne sig 
at have vokset paafaldende kort i 1905, og 
det samme gjælder tilveksten ved Bjerke i 
Romedal 1906. 
uregelmæssigheder kan være, er ikke let at 
Hvad aarsagen til disse 
vide; rimeligvis maa den søges i rent lokale 
forhold. 
For nærmere at kunne sammenligne de 
mange enkelte maalinger indbyrdes har jeg 
å 2 
beregnet en anden tabel, der viser de enkelte å : 
aars gjennemsnitlige tilvekst, udtrykt i pro- 
cent af den for hvert enkelt sted fundne 3 
middelværdi for tilveksten (tabel 2). Hvad 
hver enkelt aargang har bragt af plus eller 
minus, sammenlignet med et middelaar, sprin- 
Lad 
os kaste et blik paa denne tabel og i faa 
ger her gjennem tallene direkte i øiet. 
ord sammenfatte, hvad vi af den kan lære. 
Aaret 1902 var for furueu østenfjelds, 
naar man betragter alle de undersøgte sta- 
Den for- 
holdsvis bedste tilvekst kunde de nordligste 
tioner underét, et godt vekstaar. 
stationer opvise; ved Midtskogen i Øvre Ren- 
dalen naaede tilveksten endog op til en 
værdi, der ligger ikke mindre end 44.4 
over det for denne station beregnede gjen- 
nemsnit. Paa den anden side vil det sees, 
at tilvekstoverskudet stadig blir mindre, efter- 
hvert som man kommer sydover, saa at en af 
de sydligste stationer, Haugsund, endog viser 
et vekstu dbytte af 18 %/9 under et middelaar. 
8 
6 
gÅ 
1906 
1904 
1902 1905 
Fig. 2. Tilvekstkurver for 
furuen 1902—6 paa 11 sta- 
tioner i det østlige Norge. 
Tallene henviser til side 327. 
Den kraftige kurve viser mid- 
deltilveksten for samtlige sta- 
tioner underét. 
1903 
