397 
Inden den zone, hvor jordskjælvet foraarsagede ødelæggelser, var 
intensiteten meget forskjellig. Der var et maksimum i brudlinjens 
umiddelbare nærhed. Ledningsrør og broer, som gik tversover denne 
linje, ødelagdes fuldstændig. Trær blev rykket op med roden og kastet 
overende. Bygninger styrtede sammen eller blev ødelagt, kun enkelte 
slap med mindre beskadigelser. Sprækker i jorden aabnede sig og 
lukkede sig igjen; i et tilfælde er der berettet, at en ko forsvandt i 
spalten. En anden zone, som udmerkede sig ved store ødelæggelser, 
ligger langs bunden af det dalsystem, hvis mest udprægede del er 
bugten ved San Francisco; særlig anrettedes der store ødelæggelser i 
Santa Rosa og Santa Clara dalene. Santa Rosa, som ligger 20 eng. 
mil fra den store revne, er den sterkest rystede by og den by, der i 
forhold til størrelse og folkemængde led den største ødelæggelse. 
Healdsburg led næsten lige meget. Dernæst kom San José, omtrent 
13 eng. mil og Agnews omternt 12 eng. mil fra revnen. Omtrent i 
samme række kommer Stanford universitetet. Alle disse steder lig- 
ger i dalbunden, hvor undergrunden udgjøres indtil et betydeligt dyb af 
løse bergarter, og erfaringen synes at vise, at jordskjælvsbølger, der 
forplanter sig gjennem den slags bergarter, bevirker langt større øde- 
læggelser end de bølger, der forplanter sig gjennem de fastere og 
meget elastiske bergarter i det tilgrænsende høiland. Der fremføres 
af komiteen en hel del eksempler, som støtter denne antagelse. 
Størst interesse i denne henseende har byen San Francisco, hvor 
undergrunden kan henføres til en af de 4 typer: 1) fjeldskraanin- 
gerne, 2) dalene mellem fjeldenes udløbere, som langsomt er udfyldt 
ad naturlig vei, 3) sanddynerne og 4) det kunstig udfyldte land i den 
yderste del af byen. Den voldsomste ødelæggelse af bygninger fandt 
som. bekjendt sted inden det kunstig udfyldte omraade. Denne un- 
dergrund synes at have forholdt sig som gelé i en vase. Jordskjælvs- 
bølgerne, som passerte hurtig og med smaa amplituder gjennem de 
meget elastiske bergarter, syntes i dette material at være bleven for- 
andret til langsomme svingninger med stor amplitude, der bevirkede 
voldsomme ødelæggelser. Udfyldningsmaterialet og det sumpige un- 
derlag, paa hvilket det hvilede, forholdt sig med andre ord nærmere 
som en masse, der var lagt ovenpaa jordens overflade, end som en del 
af selve den elastiske skorpe. I mindre grad var det samme tilfældet 
med sanddynerne, hvor undergrunden ofte blev ødelagt og opspruk- 
ket. I endnu mindre grad var de naturlig udfyldte dale modtagelig 
for den slags bevægelse, og ødelæggelsen af bygninger var derfor her 
Naturen 1906. 22 
