364 
men først jorddyrkere, og som tidligere paavist, er der paa et tidligt 
trin opstaaet en primitiv jorddyrkning, hakkebruget. Hyrderne 
eller nomadefolkene er derfor udgaaet fra jordbrugerne, ikke omvendt. 
Først efter at man havde vundet husdyr, som afgav et værdifuldt 
produkt, melken, kunde man udnytte de tørre steppeegne, som ikke 
er skikkede for jordbrug. I disse egne er derefter først gjeden og 
faaret som melkeproducerende dyr samt æslet, senere hesten og 
kamelen som transportdyr, blit husdyr. 
Tilslut maa vi ogsaa have for øie, at nomaderne ikke er øko- 
nomisk selvstændige. De maa altid have et tilskud af vegetabilier, 
og disse skaffer de sig fra jorddyrkende nabofolk. I bytte for korn 
og anden plantenæring giver de produkter af sin hjord, eller de 
stiller sine dyr som transportdyr til jorddyrkerens tjeneste. Her- 
ved bliver nomadernes betydningsfulde historiske stilling som handels- 
og karavanefolk forstaaelig. Vi skal kun nævne araberne og de 
syriske folk som eksempler. 
pr: 
Tæmningen af vore husdyr og anvendelsen af melk kan altsaa 
ikke fra først af været skeet for at tilfredsstille noget økonomisk 
behov. —Bortseet fra hunden, som indtager en egen stilling, er horn- 
kvæget det første husdyr, og efter dette forbillede er saa alle de 
øvrige husdyr — med undtagelse af lamaet — tæmmet, samtidig som 
man ogsaa for de flestes vedkommende benytter deres melk.') I 
oprindelsen til hornkvægets tæmning indgaar efter dr. Hahn'”s 
opfatning et mytologisk-religiøst element, og han anser landene ved 
Eufrat og Tigris nedre løb som det sted, hvor denne tæmning først 
er foregaaet. Babylonien bliver altsaa vor kulturs vugge. Her boede 
i fjern fortid et folk, som ved hakkebrug havde naaet en vis uaf. 
hængighed i livsvilkaar i modsætning til jægerlivets usikkerhed og 
veksel mellem mangel og overflod. Hos dette folk var maane- 
dyrkelsen en fremtrædende religiøs kultus. Maanen har i det 
hele spillet en stor rolle i de vestasiatiske folks mytologi; man har 
troet, at den har havt den største indflydelse paa hele den organiske 
verdens trivsel, at dens vekslende udseende stod i den inderligste sam- 
menhæng med planters og dyrs trivsel og vekst. Ogsaa i kvindens 
kjønsliv spiller jo maaneskifterne en stor rolle, hvad man temmelig 
tidlig maatte blive oppmerksom paa. Maanen blev altsaa symbolet 
for frugtbarhed, trivsel og vekst, den æredes som frugtbarhedens 
gudinde. 
