375 
Om møllenes biologi 
har vor kundskab hidtil været noksaa ufuldstændig. Nylig har en 
polsk forsker, L. Sitowski, fremlagt en række vakre undersøgelser, 
som kaster et interessant lys over mange hidtil lidet kjendte forhold. 
Møllene lever især paa fjær, silke, papir, tørt skind og stoppede møbler, 
for en væsentlig del af uldhaar, der er fri for fedt. Sitowski op- 
drættede larverne i glaskar, hvor han fodrede dem med fedtfri uldvat. 
Saasnart larverne havde sluppet fri fra sine puppehylstre, stængte han 
dem inde i særskilte glaskar, hvor de videre kunde iagttages. 
I hans materiale var hunmøllene i afgjort majoritet, ja, det var 
endog sjeldent at finde en eneste han. Hvad enten hunnerne holdtes 
isolerede, eller han lod dem befrugte, begyndte de 2—3 dage efterat 
de havde afkastet sine puppehylster at lægge eg; de ubefrugtede eg 
gik dog altid hurtig tilgrunde. Hos de ikke-befrugtede hunner stan- 
sede eglægningen efter kort tids forløb, de befrugtede fortsatte der- 
imod længere og kunde efterhaanden lægge indtil ca. 60 eg, hvoraf der 
efter 2—3 uger udviklede sig larver. Disse bygger sig straks af de 
trævler, paa hvilke de lever, rørformede hylstre. Saavel larverne som 
de færdig udviklede møl er i udpræget grad lyssky og søger derfor at 
gjemme sig bort i- folder eller andre mørke steder. 
Hvad næringen angaar, foretrækker larverne altid uld for bomuld, 
ifald de har frit valg. Det er paafaldende, hvor store haar de kan 
fortære uden at dele dem op i smaastykker.  Ovenikjøbet er larven 
saa graadig, at den stopper hele sin fordøielseskanal fuld af uldhaar, i 
den forreste del af nyoptagen, længere bagtil med mere eller. mindre 
fuldstændig fordøiet føde, som tilslut udtømmes af endetarmen i form 
af smaa faste kugler. Fordøielsen kræver temmelig lang tid, ja, der 
gaar gjerne fulde to døgn med, fra føden optages til den atter udstødes. 
Ved sine undersøgelser fik Sitowski anledning til at gjøre 
flere interessante slutninger angaaende fordøielsens kemiske natur. 
Han fodrede sine larver med uld, som først var gjennemtrængt af lak- 
musfarvestof. Det viste sig da, at indholdet af spiserøret og den øvre 
del af tarmkanalen reagerer alkalisk, den nedre del af endetarmen 
derimod surt. Altsaa nøiagtig samme forhold som hos fluelarverne og 
hos larverne af neslesommerfugl (vanessa), ifølge grevinde v. Lin- 
dens undersøgelser. For melormens vedkommende har imidlertid 
Biedermann paavist det modsatte forhold, nemlig at den øvre del 
af tarmen reagerer surt og den bagre alkalisk. Hvilken betydning 
