— 2 — 



každém lazu, otyčejně uprostřed polí, jsdii oliýže, v nichž bydlí scdláci, každá rodina 

 pro sebe. Rozlroušená ta slavení velmi pékně vyliližeji. 



Hron (maJ. Garani) je hlavní řeka Zvolenské stolice a hlaví se — jak Slovák 

 říká — v Gomoru nedaleko TelgartU- pod Královou HoK. Po krátkém běhu vtéká do 

 Zvolenské stolice a ruče pospíchá k Březnu. Před Březnem vtéká do ného potok Ro- 

 hožná, pod Březnem Černý Hronec, přitékající zpod Vépora Klenovského tajuplnými pra- 

 lesy. U dědiny Volqské vtéká do něho Bystrá. Potok ten přitékaje zpod Dumbiera, 

 náhle za Bysterskou železodílnou pod vysoký vrch se ztrácí a na protější straně vrchu 

 u dědiny Yalaské dvěma prameny tak silně vytérd, že ndýn u samého vrchu postavený 

 žene. Od mlýna vtéká přímo do Hronu. Voda jeho tak teplá jest , že Hron i v zimě, 

 na té straně kde potok do něho vtéká, nikdy nezanirzá. Od mlýna, kde pramen vy- 

 věrá, až k trativodu je přes vTch půldrulié hodiny chůze, potok ale na ten kus cesty 

 celý den potřebuje, o čemž se mlynář uesCíslněkráte přesvědčil. Když vodu na mlýn 

 bud zahatit aneb nahnat chce, musí vždy pres vrch k trativodu ; když ráno vodu zahatí, 

 teče mu na mlýn ještě celý den, až večer náhle téci přestane, a naopak, když ráno ji 

 nažene, teprv večer s náramnou prudkostí na protější straně vyvře. Pustili také již živou 

 kočičí i piliny do trativodu, což za stejnou dobu na druhou stranu vyplynulo. Podobných 

 trativodíi je v slovenských horách mnoho; o některých neví se ani odkud přicházejí a 

 kam se tratí ')• Sesílen některými ještě horskými potoky pospíchá Hron dále okolo Lo- 

 peje, Sv. Ondřeje, Lipče k Bystřici, kde pod horou Hrpínem Bystřice do něho vtéká, 

 s níž širokou krásnou dolinou k Zvoleni teče, kde přijímá Neresnicu a Slatinu, která 

 s Očovou zpod vysoké Polány přitéká. — Za Zvolení zatočí se náhle k Bučí, k Sv. 

 Kříži, a Těkovskou stolicí spěchá k Levicům a Ostřihomu, kde do Dunaje padá. Tok 

 Hronu obnáší 24 mil. Voda jeho, čistá jak krystal, má běh rychlý, proto jmenují ho 

 Slováci „byslrýTn šuhajem.'- Mezi vysokými, rozličným stromovím obrostlými břehy vrhá 

 se ruče se skal, rezko plyne dolinami. Tu žene mlýn, tu pilu, tu hamry, onde zase 

 dílny na dráty, na klínce (hřeby), tamto veliké železodílny, kde se ohromné blachy vál- 

 cují, a z pralesů Černohronských tisíce tisíců sáhů dřeva odnáší na svých plecech íolů 

 k Bystřici ten bystrý šuhaj s svým černým bratrem Hroncem; když se ale rozhněvá, 

 nadělá velikých škod. Líbilo se mi, co starý jeden Slovák na cestě ze Zvoleně o Hronu 

 mi povídal , že vraj (přej) je v Hronu taká potvora a ta že má hlavTi v Hronské stu- 

 dánce na Králové Holi a chvost v černém moři. — Když jí přej tam cos o chvost za- 

 vadí, rozjed! se a smykne driikom, a tu že se vyvalí voda ven z koryta, až vše-- 

 oko zatopí. 



Nejširší a nejpěknější dolina v celé stolici je dolina Hronská, od Bystřice k Zvo- 

 leni se táhnoucí, dobré dvě míle dlouhá. Jako zamodralý pás vine se Hron středem je- 

 jím mezi pohni a svěžími lučinami, po nichž keře vrb jako kytice rozsázeny jsou okolo 

 vesnic a jednotlivých statků, bájemi zastíněných, až na konec doliny, kde se pod zámkem 

 Zvolenským stranou točí. Z pravé strany, severozápadně, obražena je dolina vysokými 

 VTchy Krcmnickými, mezi nimiž hole Križna vyniká, jejíž sochorec") když sněhem se 

 osype, bývá Údem jistým znakem brzké zimy. Jihovýphodně táhne se od samé Bystřice 



') Srbovi- jmenuji tralivoil ponor. 



*) vrchol hory, Jesa ; také , sporec rikaji Hconci. , , J. 



I 



