— 5 — 



ty nazývají se podnes „slotemké pece.* Povídají slaří bánící, že byla tehdáž ruda mno- 

 hem (islší a doly že byly bohatší než nyní. Stává se, že přicházejí havíři při kopání 

 na zastaralé práce, čemuž říkají ^.přijíti na starců.'' 



V lesích jsou uhlisku, kde se v miliach (milířích) uhlí pálí, jehož se náramné množství 

 k topeni pecí spotřebuje, a na Černém Hronci jsou rozsáhlé dřecorubaniska cíli tak zvané 

 císařské handle (dřevařstvíj, o nichž dále obšírné promluvím. — V Hrinové a Sihle jsou 

 sklenné hutě, odkudž se sklenné zboží na doicní zem a dále až do Turecka zaváží. — 

 Kdysi bývaly i zlaloryže ve Zvolenské stolici, což doposud nejen povésti lidu v llronských 

 údolích dokazují, ale i vysoké, rozsáhlé, starou horou (lesem) porostlé, opodál břehu Hronu, 

 při Predajné pod Jasenou, níže Března, potom výše Března po Bacúch až do Gomorské sto- 

 lice táhnoucí se halné '). Snad nepřijdu nevhod, když zmíním, co se mezi lidem o věci 

 té rozpráví. Biižka vládnoucího zemskými poklady volají bánící Kovlad, a paní nad zem- 

 skými poklady je Runa. V Dolní Lehotě ji nazývají „zemná pani" a povídá se o ní 

 následující : Ve Vajskové, dolině pod holemi, bývaly za předešlých časův bohaté báně na 

 zlato, jenž se z rudy dobývalo. Nalézají se tam až dosud hluboko mezi holemi, na 

 nustťch vozům nepřístupných , veliké hrby trosek a ukazují se tam i stupiště , v nichž 

 lidé podnes žijící kusy železa našli. — Pod velikým Gaplem, podle Dumbiera, nad Horní 

 Lehotou, jsou v skutku prastaré halně éerných trosek, ncpovědomo ale z jakých to dob 

 a z jaké rudy. — \yní pominulo tam všecko bohatství. Příčinu toho zchudobcni vy- 

 kládá si lid následovně: Baníkíim, kteří tam pracovali, sjídal vždy kdosi potravu, číha- 

 jící na zloděje dostíldi ženu, vysokou, duiú *), s tak velikými prsníkami, že je dítěti, které 

 na chrbtě nesla, přes plece hodila a tak je kojila. Vlasy měla zlaté. Rozpáleni hněvem 

 svázali ji a hodili do Vajskové '). Kdyby byli znali kdo je, nebyli by tak učinili. Byla 

 to Runa. Vajsková nesla ji do Hronu a Hron až proti Kremnici (také Šfávnici jmenují), 

 kde ji na písek položil. Tam ji našli lúlosíivt lidé, vazeb sprostili, nachovali a opatře- 

 nou propustili. Neřekla jim kdo je, ale od té doby zmizelo bohatství z Vajskové, že se 

 nelítostiví lidé na ostatek i vystěhovat museli, a Kremnice naopak zbohatla, nebof „čeho 

 se Runa dotkne, to poz-lali." Po násilném jejím vyhnání z Vajskové bývalo prý slyšeti 

 po horách volání silným hlasem: „Runa, Runa, děti ti pláčů!'" A to byl prý její muž, 

 který ji hledá. Totéž povídá se i v Horní Lehotě o Stupku, dolině od Dumbiera k By- 

 stré se táhnoucí, a dokládá se, že bývala Runa vymalována nad Brezííanskou branou se 

 strany Vehocie (jméno předměstí). Když vítr silně duje, říkají tamějši lidé : Runa pláče ! *) 

 a děvčata, když jdou do hor, volají po hoře: Runa, Runa, daj nám zlata plná suna! '] 



Nalézá se také vícero vzácných mineralií ve Zvolcnsku. Na Jamcšné, Trivodách, 

 krásné kapalinové chalcedony na hnědé železné rudě (Brauneisenstein). Ruda ta dobývá 

 se v Gomoru nad Jelšavou ve vrchu Kjaru. Tamějši lid a hanící ji nazývají Kjarnica, 

 a od toho má i vrch jméno Kjar. V okolí Spaní doliny nalézá se Brochantit, Erinit a 



') tlromady drobného nepotřebného kamení z dolův vyházeného, aneb pisku od zlata vy- 

 praného, aneb trosek z rudy vypálených. 

 ') Pevného lila, silnou. 

 *) Potok pod dédiuou. 

 *) V Cechách Meluzina. 

 ') Suno, sudno = almárka, police, skřmé. (Též v Domažlicích se tak říká.) 



