— 7 — 



doicnich jezdi a za obili je vyménují. Vino roste jen v Krupinč, ale „jde o n(!m chýr, ') 

 že je kyselé jako štir!" Lenu se iiiiiolio neseje, pouóvadž na dolenim vjeděku dobrého 

 pole radčji na obilí použiji a na horách na zeleninu a knimple (brambory). Seje se 

 jen u Lid)ělové, Zvoleni a Ganniisépu, kde ale lak pěkný se rodí, že se Spižskému 

 vyrovná. Za to seje se mnoho konopí, zvhi.šr na horách. Ženy samy si plátno tkají 

 a nosí jo huď bílé neb na modro barvené. Tcnší plátno kupuje Hc od Oravců. Tučná 

 pastva po celém poí'ičí Hronu a v lesích nahrazuje daleliiiu, které se málo seje. Na 

 salaších Ple.sovských, Dělvanských, Breziianských rolii se dobrá brindza, která se daleko 

 zaváží pod chybným jménem „Primsorkus.'' Máslo z obou Revúc zaváží se s mědí, že- 

 lezem a papírem do Pešti a dále. Obili, kterého pole nedávají s poti-ebu, přiváží se 

 z Těkovské stolice a Lučence, kamž zase na trh vozí sedláci z Detvy, Očové a Hro- 

 chotu šindle, latě i potřebné ode dřeva náčiní k budováni stavení. Za stržený peníz 

 kupují si obilí. JNa panství Viglešském a D(d)ronivskéin drží se mnoho ovec, birek, jichž 

 pěkná vlna též na Lučenských trzích se prodává a daleko zaváži. Hrubá vlna spoti-c- 

 buje se v domácnosti na halenové sukno, jež se na stahu měn. Obyvatelé pohronských 

 dědin, Kordičlí, Králičtí, okolo Pojníku a Povrazniku, dělají rozličné věci ode dřeva, 

 graedy (trámy na stropy), desky, maijaky (moždíře), okříny, mísy, Ižice, i koše a ko- 

 šatiny. Zvolenští a Lubětovšti jsou hrnčiarové, bečvářové, a prvnější i barvíři pláten' 

 na modro. V Radváni u Bystříce dělá se mnoho klobouků hrubých pro sedláky. Ti 

 všickni jezdí s výrobky svými na dolení kraje, kde je bud za peníze prodaji, buď za 

 obilí vymění. Surové kůže přivážejí se ze Spíže ; v Bystřici je mnoho koželuhů , ktcři 

 zase zboží svoje do Pešti zavážejí. 1 v domácnosti se mnoho spotřebuje, an i ženské 

 nosí boly z korduanu. Ženy baňarú a haviaríí, jenž jsou nejvíce chudí, dělají pěkné 

 čiphy (krajky), které Dolno-Lehotané daleko do světa i s jiným zbožím roznášejí. Med 

 přiváží se z Gomoru, poněvadž ho neni v stálici dostatek a žádná domácnost bez ného 

 býti nemůže, alespoň o hodech. ,Po kaši, po mádě poznat Slováka všade," je pří- 

 sloví. Na horním vjeděku, kde nemají včely při slavemch dostatečnou a přiměřenou 

 pastvu, vynášejí je^na jaro v úlech, bud dřevěných klátech neb slaměných koších, k lesu 

 na pastvu, kde je nechají v ohraděných veclínech do jeseni. Vidouc nízkou, chatrnou 

 ohradu vfelina divila jsem se, že se nebojí zlodějů, ale řeklo se mi, jednoho jen zlo- 

 děje že se je co báti, totiž macka (medvěda), který si rád na medu pochutná, když může. 



. ,. , . ^.^ 



Obyvatelů má stolice Zvolenská 100.330, naskrze Slováky náboženství katolického 

 a evangelického; evangelíků je většina. Židé nesmějí se zdržovati ve Zvolcnské ani 

 v Těkovské stolici, ani v Gomoru a Honiu. Divokých cikánů se ale mnoho potuluje po 

 dědinách. — Báiíská Bystřice (něm. Neusohl, mad. Bestercze banya), stolíční město, je 

 velmi pěkné a živé, a Slovák nepřeje si nic lepšího, než býti „za živa v Bystřici a po 

 smrti v nebi.'' — Dolnovjeděčané jsou dílem havíři a bánící, dílem řemeslníci a dílem 

 sedláci. Z obyvatelstva toho jsou nejbídnější a nejchudší první, pracujíce po ,|»lé své 

 živobytí v dolech a báních. Chlapci osmi-, devítiletí musejí již s otcem do bání, aby 



') Pověst. ...r.. H (• 



