- 46 - 



seznati. ■ Jak jsme viděli, nemfly posud pHfiny sobě zasteskiiouti. Nedostatek nekalil 

 posud jejich svěží mysl, a žádná nehoda jim nezabránila svou živnost volné provozo- 

 vati. S obvyklou pilností uměly sobě denního chleba zaopatřiti, a v teplý, pernalý šat 

 oděny nepocítili posud dotíravosti sychravého větru aniž chladné mlhy pokročilého 

 podzimku. 



Však nastávající zima uvaluje také na n6 mnohé strasti vezdejšího života. Stálou 

 prací zaměstnáni ani naši poutníci nepozorují, že tento neblahý čas již zdej''"'-"' fi*"* 



Volně protahují se již šedé mraky sněhové po zasmušilé obloze, a již i viděli, jak 

 se jejich obsah v širokých pruhách co bouří rozervané plachty bloudící lodi nad šírou 

 krajinou vznáší. Vzteklá vichřice metá již husté chumáče sněhu na zmrzlou půdu a 

 lomcuje lysými haluzemi stromů. Vše, cokoliv se před krutostí nynějšílio počasí posud 

 nezachránilo, hledá bezpečných útulků. 



Většina opeřenců, již odstěhovaná, dlí ovšem v krajinách teplejších. Pěnice, vla- 

 štovky a jiné ptactvo stěhovavé libuje sobě v nových vlastech, kamž se již záhy v pod- 

 zimku odebralo. I ostatní ptactvo, u nás přezinuijící, vyhledalo sobě stanoviska nová, 

 nynějším okolnostem přiměřenější. Strnad zanechal pustý háj, a odebrav se do blízké 

 dědiny navštěvuje pilně s přítelem vrabcem naplněné stodoly. Také pěnkavku spíše 

 uvidíš před stodolou neb na dvoře než v zahradě ; ba i straka, která se posud vyhý- 

 bala lidským obydlím, předpovídá příletem svým, že přijdou hosté. "^ 



Toliko sýkory potulují se posud po opuštěných hájích a sadech. Ač i na ně drzá 

 skutečnost dolchá, nepozbyly posud čilé své mysli. Zde onde ozývá se švítořivý hlásek, 

 jakoby druh druhu zmužilosti dodával. Na vzdor mnohým překážkám, s jakými zde 

 zápasiti musejí, slídí přece po oblíbené jim potravě, po hmyzu. Mai-né však jejich na- 

 máháni , snili zavál již všechny stopy a brlohy škůdců na stromech zahnízděných. Ne- 

 dostatek počíná nyní doléhati na ubohé ptáčky a pudí je k dalšímu putování. Ale jak 

 medle vydati se na cestu při tak bouřlivém povětří, a odvážiti se v neprůhlednou chu- 

 melici bez dohledného cíle ? 



Leč nad dálným obzorem protrhlo se zachmuřené nebe a proti jasné záplavě po- 

 zorovati lze ostré obrysy temného boru. Toužebně pohlíží tam každý jednotlivec, a 

 v brzce ubírá se tam celá společnost s veselým pískáním a cvTČeníni. 



terné lesy bývají v bouřlivých dnech zimních bezpečným útočištěm mnohého ži- 

 vočicha. Těsně do sebe sáhající chvoj zakrnělého podrostu brání rezkému větru, tak 

 že zde své rejdy provozovati nemůže jako v holých doubravách, a košaté konmy vy- 

 sokokmených sosen chrání poněkud před chumelicí sněhu. Také našim sýkorkám byla 

 by tato zádumčivá samota nyní pravým rájem, kdyby jen onen nevítaný host, nedostatek, 

 i zde je nepronásledoval. Hle! jak tamto sýkora velká v drsnou kůru dlabe, by pod 

 ní ukrytého lýkožrouta dobyla, a však zmrzlá kůra vzdoruje ránám slabého zobáčku, tak 

 že pilná pracovnice po dlouhém namáhání beze všeho výsledku od své práce ustou- 

 piti musí. 



Ne lépe vede se čiperné modřince, která u paty kmenu v zeleném mechu po ně- 

 jakém škůdci pátrá ; krom některého skřehlého nosáčka nenachází tam žádné V7dat- 

 néjší kořistí. 



Ještě nejlíp jsou v tom mlynáříci, sýkory luzní a uhelníčkOTé ; jsouce menší než 

 sýkora velká neb modřinka nepotřebují tolik ke své výživě. Stává se ale často, že oni 



