— 19 — 



ošetřuji. Bez pochyby přiícl jeden párek o mladé, a poněvadž již pozdě bylo, by sa- 

 mička poznovu vejce kladla, uvolil se piiivým rodiruiii pi-i odcliovávání jejich mladých 

 iiapomáhali. Aneb sna<l dve samičky na jedno huizdo vejce kladly, společné je vyse- 

 dice, jako to ptád kurovilí déliivaji? 



Jak jsme seznali, jsou mladé sýkory od svých rodičů velmi pcólivě ošetřovány, za 

 to také ku podivu v zríistu prospívají, lak že hnízdo, di-íve dosti pohodlné, poznenáhlu 

 těsné byli počne. Zvláště kde rodina četná, jako u sýkory velké a u mlynáříka, bývají 

 dorůstající mláifata v hnízdě tak stísněna, že jedno na druhém seděti musí. Na vzdor 

 tomuto nepohodlí /.ustávají po delší čas v hnízdě, než je rodičové vyvedou. Ač křídla 

 jejich k lelu již dosti jsou silná, nemohou se předce dlouho s rodinnou kolébkou rozlou- 

 čili. Ještě po vyvedení se ráda k nočiuinu spánku do svého hnízda navracují. Byla-li 

 ale jakýmkoliv spůsobem v hnízdě znepokojována, opouštějí je dříve a více se do něho 

 nevracejí. l'o vyvedení zdržují se ještě nějaký čas iiii blízku svého rodiště, nechávajíce 

 se od starých krmili. Teprv když potravy sama se chápou, uvádějí je rodičové do spo- 

 lečnosti jiných sýkor, s kterými pak na výše popsaný tah se vydávají. 



Dílem v inen.ších, dílem ve větších .společnostech vypraví se jich každoročně mnoho 

 na tah; ale všem není dopřáno, pouf tu šťastně přestáti, neb na cestách čekají na ně 

 nnioliá nebezpečenství. Jako každý živočich, mají i sýkory své neprátcly a pronásle- 

 dovinky. Dravci pernatí jsou sýkorám ovšem málo nebezpečni; před těmi chrání je by- 

 strý zrak, jakož i obratnost a přítomnost ducha, neopouštějící je nikdy v, podobných pří- 

 padech. Ač se zdá, že sýkory při slídění po potravě pro nic jiného vidu nemají, jsou 

 nicméně na sebe velmi opatrné. V nedostižné výšce uzří kroužícího škůdce; která ho 

 nejdříve zhlídne, dá písknutím znamení, a hned rozlítne se celá společnost zinizíc v chrá- 

 nícím houští, pokud nebezpečný hosl se nevzdálí. 



Krutějších nepřátel mají sýkory mezi čtvernožci. Tuf jsou slídné kuny a lasice, 

 před kterými se tak snadno uhleděli nelze. V bouřlivých nocech zimních , kde sýkory 

 rády pod vysokými stržnii nebo v dutých pařezech nocují, bývají začasté od této krve- 

 lačné čeládky přepadeny. Pozůstalé na sněhu stopy a peří ubohých obětí naznačují 

 místa, kde takové vraždy spáchány byly. 



Nejvíce sýkor zahyne ale rukou lidskou. .Isouf posud lidé, kteří i tuto čeleJ ptáků 

 na vzdor velkým službám, jaké hubením lesních a zahradních škůdců člověku proukazuje, 

 v slepé zištnosti pronásledují, ač ptáčkové k ní náležející lak malí jsou, že sotva jedno 

 sousto poskytují. 



Není také nic snadnějšího, jako sýkory lapiti. Jako slavika zvědavost, zavádí je 

 láska k společnému obcováiu' v léčky na ně nastrojené. Pískátiíin na kostěnou píštalku 

 nebo sýkorou v kleci uvězněnou dají se snadno na čihadla, skřipce a podobná líčidla 

 přivábil a lapit. Vím s jistotou, že při dobrém tahu jediný ptáčník pět až šest tuctů 

 sýkor denně na skřipec pochytá. Jaké množství těchto užitečných ptáčků se k viili hří- 

 šnému lahůdkářství tímto spůsobcm za jediný podzimek zmai-í, dá se snadno souditi. 

 Když však uvážíme, že usmrcením jediné sýkory život tisíce škůdcům našeho majetku 

 so daruje, pak také uznali musíme, že člověk v ničem tak ke své škodě nejedná, jako 

 jich pronásledováním. 



Časté sližuosli, jaké se za našich dnů na kruté řádění škodných hmyzů vedou, 

 přičítali lze hlavně nedostatku zpěvného ptactva. Hubením ptactva vůbec ruší člověk 



2* 



