vylilíží. Jak jsem již pravil, jest vápenaté okoU Krumlovské ze všech těch úkazů V5'jmuto, 

 poněvadž země méně vlhkosti vssává, sušší a tedy teplejší jest a vůbec ve mnohých vě- 

 cech floj^e středočeské se piipodobňuje. Již každému laikovi, navštivivšímu Šumavské 

 hory, nápadným býti musí ráz květeny tamější, jelikož podíly rolí, lesů a luk zcela ji- 

 nače se k sobě miijí, nežli v středních Cechách. Kdežto tam většina po\Tchu zemského 

 žlutavými obibuini polmi zajata jest, toliko v údolích úzké pruhy luk se prostírají a toliko 

 na stráních a VTchoIech lesiny se ukazují, pokrývá v Šumavě většinu země tmavý les, 

 široká oudolí jsou téměř jediná louka, aneb ve větších výšinách smutné bažiny s bělavo- 

 zeleným rašelinným mechem, rolo ustupují v obraze krajiny velmi do pozadí, a mizí konečně 

 docela ve v^šší krajině 3000', i na obydlenějších místech, tak že oko nevidí barvy jiné 

 krom zelené, temné lesy, smaragdové louky a sivozelené bažiny. Krajina v kraji Tá- 

 borském působí přechod od středočeské k šumavské, a podobně proměňuje se v Cechách 

 všude k pohořím pohraničným krajina, toliko na severozápad zůstává téměř až po vysoké 

 hory ráz vzdělané středočeské krajiny neproměněn, jakož vůbec zmáhání se lesu s vy- 

 sloupáním půdy v přímém poměru stojí, tedy lesů na jih, jihozápad, jihovýchod a severo- 

 východ nejvíce přibývá. Rozdílnost květeny středních Cech a Šumavy nejlépe vysvitne, 

 vezmeme-li stromy do zřetele. Když v středních Cechách lupenaté stromy převládají, 

 kteréž často co nízký les pěstované na houště se mění, a kromě nich nmožství křoví 

 přichází, panuje v Šumavě dříví jehličnaté, vždy kmenný les tvořící, lupenaté stromy a 

 kře obmezují se na málo druhů. Největší díl povrchu pokrývá les, jehož největší díl 

 jest smrčiua. Smrk se nalézá ve hlavním řetěze hor, kde ještě všecky lesy přirozený 

 jsou a kde o geograflcké rozšířenosti rostlin ještě řeč býti může, na severních stranách 

 v nemíchaných lesích; na mnoze již od oupatí hor 1600 — 2000' až do výšky 2500' 

 začíná obor lesní, kde mezi smrky zhusta buky a jedle smíšeny jsou, a tento obor sahá 

 zase až asi do 3500', kde jedle a buky zase řidnou a konečně smrk samotný přichází. 

 Tento vystoupá odtud zase v nemíchaných lesích až asi do 4000', odtud stává se uižší, 

 roste zdlouhavěji, často zahrnuje, tvoře více porůzné skupeniny , až do 4400'. Mnoho 

 asi působí na něj vítr, nebof i na vrších toliko 4100' stávají se smrky zakrnělými 

 k vršku, jenž vždy skoro celý holý bývá. Na nejvyšších vrcholech vyskytuje se pak 

 kosodřevina, jako na Javoru, Rachlu, na Jezcrní stěně a na hřebeni Plockelsteinu. Na 

 jižních úklonech bývají podobné poměry, toliko pás buků a jedlí bývá širší, jelikož tam 

 tyto stromy také výše vystupují (na Boubínu alespoň v Bavořích zdá se to podlé udání 

 forstniistra Winnebergera být opačné), a nepochybně tam leží pásmo buků a jedlí mezi 

 2000 — 3600'. Výjimku činí pohoří Blanské, zvláště Schoningor; tam jest celá severní 

 strana od 1600 — 3000' buky, celá jižní strana smrky, na nízkých vrších také borovicemi 

 posázena, kteréž poslednější také tu i lam na vrcholcích se ukazují. Docela ostré ostatně 

 tyto hranice nejsou, poněvadž často jednotlivé jedle a buky mnohem hlouběji i také výše 

 se nacházejí, a sice vystupuje jedle výše nežli buk. Na jižních úklonech objevuje se 

 ostatně jak v Královském Hvozdu, tak na Boubínu a v krajině Výšebrodské bílá bříza 

 (Bctula alba) ve větších lesích, kteréž se od úpatí hory v ouzkém pruhu na několik set 

 střevíců N^soko táhnou. Já ji pozoroval divokou ve výšce až asi 2300'. Na severních úklo- 

 nech nenašel jsem tyto stromy v stavu divokém, na jednom místě Stěny jezerní kulti- 

 vované 2400' vysoko. V bahnech údolí i také vysočin nacházíme břízu pýřitou (Betula 

 pubescens). Tuším, že ve vysokých bažinách, kde však zakrňuje, do 3000' vystoupá 



