- 68 



smyslně nechtělo se dlouho podařili. Přes púl druhého sta let marně se pokoušeli 

 učení o preobtížnou tuto věc, až konečné p. Fizcau tak šfasten byl, že vyvedl tu úlohu 

 pomocí velmi jednoduchého aparátu. 



(Obr. 2.) Aparát páně Fizeau-ův skládá se z náslcdují- 



M cích částí: V S stojí lampa, G' G" jest sklo bez 



Ianialgamového podkladku, R jest zoubkované kolo a 

 M zrcadlo umístěné v znamenité odlehlosti. Při 

 I zkoušce s tím aparátem zavóšeno bylo zrcadlo M 



) na jednom domě na výšině Montmartru blíž Paříže, 



ostatní částky jeho nalézaly se v Suresnesu, u vzdá- 

 lenosti pod oním 8633 mélríi. 



Zkouška děje se v noci. Představme sobě, že 

 kolo R odpočívá, pozorovatel pak nalézá se za sklem 

 G' G" v G. Z lampy S padne paprsek SG na príi- 

 hlcdné sklo, tam dílem projde skrz ně směrem GK, 

 dílem odrazí se ve směru GM. Nám činiti jest to- 

 liko s tímto posledním odraženým paprskem , ten 

 projde vyhloubeninou nepohybného kola R a ubírá 

 se dále až k M, zde odrazí se a vi-átí se zpět zase 

 vrubem kola, až v G dostihne oka pozorovatelova, 

 což vše trvá asi V, 5000 sekundy — čas to, jehož po- 

 třebuje paprsek, aby urazil cestu z G do M a na- 

 zpět z M do G. Při tom musíme nn'ti na mysli, že 

 pro unnstěné záclony nemůže oka pozorovatelova dojíti nižádné světlo přímo od S, pak 

 že zuby kola R černě jsou natřeny, aby se od nich nemohlo světlo odrážet, tak že 

 veškeré světlo, které přichází ku pozorovateli do G, jest světlo od zrcadla M odražené. 

 Kolo R opatřeno jest 500 zuby, mezi nimiž nachází se tolikéž stejně velikých 

 nářezíi čili vrubů: uvedeme-li kolo v pohyb, aby se otočilo jednou za sekundu, tedy 

 bude čas, ve kterém jeden zub neb vrub jistým místem projde, obnášeti Viooo sekundy. 

 Udělíme-li ale kolu takovou rychlost, aby se za sekundu otočilo Í5ki'áte, bude jeden 

 zub nebo vrub ku projití nějakým místem potřebovati y,5ooo sekundy, což jest právě 

 tolik času, co potřebuje paprsek sluneční, aby se dostal z G do M a nazpátek. 



Při takovémto pohybu kola když paprsek světla od G odražený zastihne na své 

 cestě k M vrub kola, projde jím a octne se v M; odtud znova odražen koná cestu 

 zpáteční do G, avšak přijda ku kolu se točícímu nenalezne již vrub , jímž byl prvé 

 prošel, nýbrž nejbližší zub, který mu cestu zamezuje, tak že dále proniknouti nemíiže. 

 Vrub, který luied na to přijde, propustí opět paprsek od G přicházející, kterýž pak zpět 

 odražen od M vrazí zase na nejbližší zub a dále nemůže. Takto propouští otáčené 

 kolo jenom paprsky od G k M jdoucí, paprsky pak odtud nazpět odražené zachycuje, 

 tak že pozorovatel v G stojící v úplné tmě ponořen jest, an oka jeho nižádný paprsek 

 světla dojíti nemůže. V takové případnosti s tiplnou jistotou uzavírati můžeme, že čas, 

 jehož potřebuje jeden zub anebo vrub kola, aby jistým místem prošel, zcela roven jest 

 času, jehož potřebuje paprsek světla, aby vykonal cestu z G do M a odtud nazpět. 



