ŽIVA. 



ČASOPIS PRIRODNICKY. 



Redaktorové : Prof. Dr. Jao Parkyiiě a Jao Krejčí. 

 Svazek II. 1859. Ročník sedmý. 



O vyliynulých ssavcích a ptácích. 



OJ Jana Kfvjctliu, 



f O výsledek dfiinyslnýcli ijrací prírodoskumcň evropskýeh a amerikánskýcli jeví se 

 nám Icíf minulý stav země dávno před nejstaršími upomínkami historie v přcpodÍTOé jasnosti. 



Porovnáním tisíeerýcii skamcnrlýcli zbytkii rostlin a zvířat, nalezených ve vrstvách 

 skalních, jak se živočišstvem nyní-jším tak i mezi sebou, bylo poznáno, že již 

 v dobách přcdávno před stvořením člověka minulých země byla ' obývána rozlič- 

 nými zvíraly a rostlinami. 



1'h tom jeví se ten zakini, že v nejstarších dobácíi panovali tvorové jednodušší, 

 zvlášté mořští měkkýši a členovci, pak teprva následovali tvorově ústrojnosti vyšší, 

 zvláště ulirallovci obojživelní, až konečně v dobách našim bližších nejvyšší ústrojenci 

 živoťišin', zvláště ssavci se vyskytuji, načež teprva co nejposlednější a nejvyšší člen 

 člověk vystupuje. 



Dle skamenělýeh zl)ytkii listrojných Ivorň děli se vrstvy v dávnověkosli na po- 

 vrchu zemském usazeně přirozeně ve tři oddíly, v prvohory, druhohory a třctiliory, 

 z niciižto první jsou nejstarší, poslední nejmladší. 



V každé době těchto hor byl poměr pevniny k moři jiný. Kde nyní jsou pevniny, 

 bývalo moře, a kde moře, bývaly pevniny. Nesčíslné nniožství mořských otisku nalézaných 

 až u lemon nejvyšších hor dává o tom ncvývratiid svědectví (viz Živu r. 1853 sir. 317). 

 Pevniny prvohor, k nimž se počítají útvary silurské, devonské, kamcnouhelné a perm- 

 ské, neměly vyjmouc některé členovce (štíry, raky, hmyz) žádných obyvatelů. Zdá 

 .se, že byly z veliké části pusté a holé a jen na mokřinách zarostlé bujně \7vinutymi 

 plavuními, přesliíími a kapradími stromy, kteréž daly látku uhelným vrstvám. Móře 

 však oplývalo již v té době nesmírným zástupem živořišslva nižších tříd, ba i ryby 

 byly již hojně zastoupeny. 



Teprva pevniny druhohor a li-elihor měly první obyvatelstvo z třídy teplokrcvných 

 ítvernožcil a ptákft, a o těchto, co o předchůdcích nynějSiho nám nejbližšího a nejdůle- 

 žitějšího živoíiistvR, chci zde v lu-átkosli jednati. "' 



5 



