— 67 — 



odkryto, z iiicliž asi 8 — 9 rodň se 14 dnihy usUinovcno bylo. Největší díl z nich 

 (n. p. Spalncothorluin, TricoiiodinO niiloži k limyzožravýni ; dva druliy (z rodu 1'lagiaulax) 

 upumínají velmi na nyní žijící vaknalii skákavé niySi (llypsiprymnus). 



Mnohem hojnější a roziiiaiiilější jsou zbytky ssaveů v Iřeíihorách. Pevniny byly 

 již rozsáhlejší a poměry povětrnosti již k nynějším velmi podobno, pročež již také 

 v rozliěných krnjiniicli rozličné rody a druhy se vyskytují. Dle uložení svého a dle 

 menší neb větší hojnosti skamenělýrh zbylkíi s nynějšími rody a druhy souhlasujících, 

 rozeznávají se v lixHihonicii tii útvray, jeden zpodní (Eociin), jeden sti-ednt (Miocán) 

 a jeden svrchní (Pliocan). Útvary tylo nacházejí se na dně vyschlých moi-í a jezer a 

 skládají se z kamení velmi rozličného. Nad nimi vyskytují se jeStč naplavené vrstvy 

 velmi rozsáhlé, obsahující též kosti zvířat dávno vyhynulých. Vrstvy tyto obdržely jméno 

 Vilucium a přecházejí zpoznenáhla v jiné ještě novější naplaveniny, které obsahují 

 zbytky tvorstva nynějšího a kteréž obdržely jméno Albwium. 



Co se jitúkú týče, vyskytuji se ve třelihorních vrstvách již ne pouze stopy, 

 nýbrž skutečné kosli jejich, ačkoli posud velmi porňznu, což z důvodu před lim vy- 

 vinutých vysvětlili se dá. Z toho, co posud odkryto bylo, vychází, že největší díl řádů 

 jejich již tenkráte zastoupen byl. Zpívaví ptáci hnízdili se ve větvích stromů stinných, 

 čápové a volavky brodili se u břehů jezer a bahen ; husy a kachny plovaly po vodách, 

 supové a orlové vznášeli se v povélH. V jílu u Meudonu blíž Paříže byly nalezeny kosti 

 z nohou ptáka, jejž Prevost Oaslornis Parisiensis nazývá aOwen k rodu slípek (Rallus) při- 

 družuje. Délka lidlenní kosti bez kloubu hořejšího obnáší 18 palců, stehenní kosti 15 palců, 

 kdežto nynější slípky nuiohem menší rozměry mají. Zvláště obrovské rozměry mají však kosti 

 ptačí na Novém Hollaudu nalezené. Kosli lyto nenáležejí sice do vrstev třetihorních, nýbrž 

 do náplavy nové, .Mluviuni, avšak palří k rodům úplně vyhynulým, jež Owen jmény 

 Dinornis, Palapteryx a .\ptortiis opatřil. Dinornis giganieus měl výšku 10 stop a ná- 

 ležel jak ostatní k ptákům baheinum. Dinornis elephantopus má na hoi'ejšim konci běháku 

 tlouštku 7 's palce. Také na iMadagaskaru byly nalezeny nejenom kosti, nýbrž i vejce 

 obrovských ptáků, kteří bez pochyby lež v dobách poměrně novějších vyhynuli a k 

 rodu Epiornis náleželi. Není jisto, zdali náležely k bahcnníin anebo k vodním ptákům. 

 Za paměti lidské vyhynul na ostrově .Mauritius pták Dido ineptus nazvaný, kterýž spo- 

 joval znaky holubu a kurů, avšak nemotorným tělem svým na ohromnou kachnu upo- 

 inínal. Co velikou vzácnost chová české Museum hořejší čelist tohoto ptáka, 

 z něhož mimo zobáky v Kodani a Londýně schované a nnnio staré vyobrazeni ze 

 17. století nic není známo. 



Nejenom povětří, nýbrž i moře v dobách třetihorních bylo oživeno zvířaty teplo- 

 krevnými. Ve zpodinch třetihorních vrstvách u Antorfu byla odkryta lebka pliskavice (Del- 

 lina), miležející zvíi-eli asi 10 stop dlouhému, jež ťuvier íJ//>/ííuí planiroslris iiojmenoval. 



Podobné zbytky, náležející z části pravým velrybám cBalacna, BalaenopteraJ, byly 

 nalezeny též na jiných místech, ve Francii, Itálii, Němcích, Ruších, Anglii a sev. Americe. 



Mladši nežli kosti velryb a pliskavic jsou kosti ochechul č. sirén. Nyní žije z léto 

 čeledí jen mořská kráva (Manatus) a Dngong (HalicoreJ ; jeden druh, Rhyliiia Slelteri, 

 který ještě r. 1741 u Kamčatky v nesčíslném počtu se vyskytoval, byl za krátký ías 

 vyhuben, jelikož chutné maso a tuk tohoto 4000 lib. těžkého zvířete velrybolovce příliš 

 lákalo. II. 1768 byla poslední lUiylina zabila a naleží spolu s ptákem Dido k nujpauiá- 



5 * 



