— 69 - 



Piilii zvířena nalézá se ve svrchních rili plioccnových Iřetihorních vrstvách, n. p. 

 v písku u Montpclliorii, v sh'nu u Oeiiinficn a j. a obsahuje skoro jen takové rody, 

 7, nicliž posud druhové žijí. Rhinoceros íncisivm a megarhinus pak Mastodon, breci- 

 rostrís jsou nejvýznaínT-jSí; vyskylují s<í také medvědi, sajhy a tuleni. 



Šestá zvii'enH nalézá se v diluviu, lotiž v slarjCIi naplaveiiiiiách, zvlá.ště v jesky- 

 ních a slujích, a obsahuje nejenom rody nýbrž i <lruhy po.sud žijící s některými vyhynu- 

 lými, jako Elephas primigenius , Rhinoceros lirhorhinus, Ilippopotamus major, 

 Vrsus spelíPiis a j. 



Ze jmenovaných zde zvířat vytkneme některé zajímavější. 



Pro první dobu rrctilioruícli vrstev jsou zajisti; nejvýznačnější četní tlustokožnatí 

 ssavci, tehdy v Evropě lak iiojni a nyní jen rodem vepřň zastoupení, kdežto v Asii 

 a Africe jcšlě slonové , nosorožci , tapírové a hrochové , v Americe vepři a lapí- 

 rové se zachovali. 



Mezi vyhynulými evropskými uponnnají uiuolié druhy na indické a americké 

 lapíry. Nejstarší z nich jesl rod Coriphoclon, později tcprva následuje Lophiodon, 

 z nichž obou některé druhy v starších třetihorních vrstvách nalezeny byly. Mezi nimi 

 jsou některé, které samého tapíra ve velikosti předci, a jako Lophiodon isselense k men- 

 ším druhňm nosorožců se přibližuji. 



Lophiodonti měli jako tapírové nynější krátký chobot. Blízce příbuzní s Lophio- 

 donty a lapíry a taktéž chobotem opatřeni byly Palacotherie, jenom podobou zubů od 

 nich se rozeznávající. Největší druh, Palaolherium magnum, měl velikost srnky , nej- 

 menší druh byl tak veliký jako zajíc. 



Taktéž památná skupcniua starších vrstev jsou Anoplotheridij, vyznamenané lim, 

 že mezi zuby nemají mezer. Největší druh Anoplotherium commune měl velikost osla. 

 O něco menší a mnohem štíhlejší byl druh Anoplotherium yracile a Xiphodon gracile; 

 rod Dichohune obsahoval menši druhy velikosti zajíce nebo sviště. 



Vůbec rozeznávají se Auoplotheridy od nynfjších llustokožnatých svou štíhlostí, a 

 mohou se takřka co přechod od těchto k přežívavcům považovati, s nimiž mají i dva 

 paznchty na každé noze společné. 



Anchilherie představují zase přechod mezi pravými tlustokožnatými jednokopytna- 

 lými ssavci, ku kterýmž naše nynější koně náležejí. Všickni tito ssavci živili se rost- 

 linami, ačkoliv na začátku léto doby také masožravci žili, ovšem jenom malí. 



Jeden z těchto masožravců, Palaeonycíis giganlea., kterýž jest nejstarší ze všech 

 známých dravců, podobá se dle postavy ke kunám, dle velikosti k hyenám. Jiný kunám 

 podobný rod jest Cynodon, jehož zuby však na psa upomínají. Ještě jiný rod, Hyaeno- 

 don, obsahuje dravce, jejichž znaky zároveň na medvědy, hyeny, psy ba i na 

 vaknaté upomínají. 



Praví vaknatí, k nimž náležejí nejstarší ssavci evropští, žili též v této době ; 

 taktéž některé druhy z řádň hlodavců, totiž veverky, polní myši, jakož i jeden netopýr. 

 V lesích anglických žila v té době opice Macacus eocenus, z tlupy tak zvaných moř- 

 ských koček. Tento údaj jest pamětihodný; nebof nyni žijí opice na jediném místě 

 evropském, totiž na skále Gibraltarské, kde tak zvaná turecká opice (Inuus sylvanus), 

 jejíž domov vlastně severní Afrika jesl, se zdržuje; z kostí člověčích nebyla však ani 



