- 71 — 



skyniii byl skoro o ih-linu vPlší nežli nynější, avšak soudíce podle ziibQ byl sotva dra- 

 vější nežli on, nýbrž živil se bezpochyby nejvíce rostlinami, tak jako medvěd nynější. 

 Ostatně se vyskytuje s vyhynulým tiint<j druhem medvědím laké již předchůdce evrop- 

 ského brlníka (Irsus antos), jejž mnozí co zvláštní druh pod jménem Ursus priscus 

 uvádějí, který ale s brtníkem docela souhhisi. 



Skoro v tomtéž nniožství jako medvědi vyskytují se také hyeny, též jako med- 

 \ědi hlavně v jeskyních. Druh, který tehdy v Evropě obýval, Hyaena tpcliua, měl 

 velkou podobnost k jihoafríckénui nyní žijícímu druhu, totiž k hyeně skvrnité, a můžeme 

 souditi, že též ve spftsobu života tomuto druhu se podobal, totiž ve dne v jeskyních a dou- 

 patech se ukrýval, v noci však na lup vycházel. 



Z čeledi koček, kicrá v středních vrstvách třelihnrních byla zastoupena několika 

 menšími druhy a v pozdějších vrstvách většími , upominajícínii na evropského rysa a 

 amerického jag^iara a ku^uara, objevuji se v době diluviálni některé druhy, z nichž 

 jeden, Felis antiqtia, dle velikosti levhartu se rovná, druhý však, Felis spelwa, 

 dle velikosti i samého lva pi^edčí a skoro všude po Evropě (též v moravských 

 jeskyních) se nalézá. 



Také z feledi psii, vlků. lišek a jiných menších dravců nalézají se v di- 

 luviu zastupitelové. 



Nejpamátnější ssavci jsou však v diluviu opět tlustokožnatf mnohokopytníci, z nichž 

 jmenovité nosorožci a slonové v hojnosti podivuhodné se vyskytují. 



Zmínili jsme se již dříve o některých druzích nosorožců, které žili již za střed- 

 ních dob třetihorních; nejhojnější byl druh Rhinoceros incisicus, který jako dnešní in- 

 dický a japanský druh na nose jediný roh měl, a v okolí Vídenském , podél Rýna a 

 ve Francii se vyskytuje. V diluviálni době nahradily druhy Rhinoceros leplorhinus a 

 liehorhintts. kteří dva rohy na nose měli jako druhy afrikánské a od sebe tím se rozezná- 

 vají, že u prvního chřipě od sebe odděleny nejsou , jako u druhého. 



Rh. leptorhinus žil zvláště v střední a jižní Evropě ; Rh. tichorhinus však v celé 

 severní Evropě až do Sibirie. Roku 1771 nalezl myslivec jakutský u Vilui na řece 

 Leně celé takové zvíře zamrzlé, 1 1 stop dlouhé a 7 stop vysoké, ještě s masem a kůží. 

 Roh jiného v Sibirii nalezeného nosorožce má délku 3 stop, lak že zbraň jejich mnohem 

 strašlivější byla, nežli druhů nynějších. 



Jako nyní, žili v dobách těchto dávno minulých zároveň s nosorožci také slonové. 



Pravěcí slonové náležejí k dvěma rodům, z nichžto jeden, totiž Mastodon, vyhy- 

 nul, druhý však, Elephas, posnd dvěma druhy, indickým a africkým, zastoupen jest. 

 Rozdíly obou druhů záležejí hlavně v podobě stoliček; u rodu Elephas jsou stoličky 

 z rásnatých skelnou hmotou zubovou pokrytých desk složeny a nahoře rovné, u rodu 

 Mastodon vybíhají však jako u vepřů v homolovité konce. Mastodonti žili již v střed- 

 ní době třetihorní; pak vyhynuli jak se zdá v Evropě docela, avšak zachovali 

 M' v Americe. 



Žádné pravěké zvíře nezanechalo po sobě tolik linátů a zubů jako slon pravěký, 

 od Tatarů mamut zvaný, Elephas primigenius, který žil v době diluviálni. Již Řekové 

 a ňímané podávají zprávu o těchto kostech, ačkoliv tak málo, jako přirodopisci 16, a 



