— 78 — 



nýbrž při vi-adení do Ind a hidft živoéišních. Jako vtělený všudybyl hodí a nehodí se 

 blecha do vícero řádň Imiyzfl, jak to právř béřeine. Kladenie-Ii více váhu na úsluí její 

 uspoh-ídání , snadno ji privlělínio ke bmyzňni polokiidlýni; veznieinc-li ale ohled na její 

 úplnou proměnu, neniůže?ne jinak než vi-adili ji mezi dvoukř^ídlence; ba i ku vtělení 

 v řád brouků neschází ji některých vlastností. 



Co si s ní tedy poíneme? Máme snad pro ni s nniohými přiroduzpytci utvořiti 

 zvláštní klec, totiž zvláštní rád s jediným druhem? Nikoliv, to neuCiníme, a sice z po- 

 msty a nenávisti. Pak nám ale nezbývá nic jiného, než za příkladem většiny přivěsiti 

 ji k ostatním domácím dotěrkám, totiž k mouchám, neb vůbec k hmyzům dvoukřídlým. 

 Myslíme, že se za své sousedstvo styděti nemusí, anaf vynahrazuje dostatečné nohama 

 to, co její soudruhyné svými křídly provozují, stýkajíc se jinak s nimi úplně ve vlastno- 

 stech hlavnějších vůbec, a co se nezbednosti týče, zvlášf. 



Tak tedy i na tebe došlo, ty dlouhonohý skokane, ošemetný hrdino, ty hnědá po- 

 kušilelkyně lidského pokolení! Zmítej sebou jak chceš, zalízej jak jen můžeš; nic ti 

 nespomůže; známe tvé výpady, ouskoky a lsti, ty krvelačný ferino, a kdybyses oláčel) 

 jako ěamrha a kdybys sebou zmítala jako peří ve vichřici, nic naplat ; takovou škodnou 

 zvěř netrpíme v našem hájemství. Smrt a záhuba všem urputným lupičům jako jsi ty! 

 Víš-li pak, dotěrná nezbedo, že jsi dravější nad tygra a krutější nad hyenu? Znáš se 

 k tomu, že vynikáš drzou odvážlivostí nad upíra a nn-zkou lstivosti nad lišku? Jen se 

 tak nedurdi! Či se domníváš, že jsme ti snad na cti utrhali? Poslyš jenom ! Rád ssaje 

 tygr teplou krev z udávených obětí, požírá však též z části maso z ulovené zvěře. Ty 

 však, neknníš-li se po celý svůj loupežnický život jenom nejskvostnější tekutinou, prou- 

 dící se žilami nejvznešenějšílio tvora? Nessaješ ty naši krev, kterážto jest proudem 

 ženoucím kola života našeho, pákou všechněch skutku našich? — Slyš dále. Hyena dravá 

 spokojí se pouhou mrtvolou, ty však živé umrtviti usiluješ! Upír střebá krev z rány 

 ostrým zubem zasazené, drží však alespoň neblahé své laskominy tak dlouho na uzdě, 

 až obět v pevný spánek pohi'ížena krutou bolest necítí. Ale ty, zpupnou odvážlivostí 

 vedena, vrážíš ostří nosce svého v tělo lidské bez všeho ohledu, kdy a kde se líbí: ve 

 dne i v noci, pii bdění i spaní, pi-i plesu i trudu, v kostele i v hospodě, u pána i u 

 sedláka , neberouc ohled ani na čas , ani na místo , ani na osobu , ba ani na slušnost. 

 Před tvou nestudnou dotěrností není uchráněno ani nemluvně ani stařec, ani muž ani 

 chlapec. Všude provozuješ svou urputnou inkvisieí, v každém loži je pro tebe ustláno, 

 v každé tkanině volný průchod, v každé punčoše dostatečného místa. Kdybychom to 

 s tebou vzali jenom napolo, za své nestydatosti a skutky loupeživé zasluhuješ, abys byla 

 napi-ed oběšena a pak alespoíi nejméně kolem lámána. — Ty vzdoruješ! Chceš se snad 

 ospravedlniti? Marné namáhání, při skutku lapena soudu jsi propadla! 



Xež tě však katu odevzdáme, dovolíš, abychom tě dle starého zvykn. jak se s od- 

 souzenci stává, našemu obecenstvu ještě jednou na odiv vystavili, tvým vlastnostem i 

 loupeživéinu životu se podivili, nahlížejíce při tom pilně i k menším podrobnostem tvé 

 nevzácné osobnosti. 



Blecha je co hnědé, .skákavé zvířátko vůbec každému známa, a nebude trvám ani 

 jediného čtenáir, který by s námi podobný úsudek nad ní již nebyl pronesl. Ona je 

 s námi taki-ka pokrevně spřízněna a může se vším právem honosili . že krev v našich 

 žilách kolující i její útrobu probíhá. A však navzdor tomu doufáme si domýšleti se, že 



