— 99 — 



lovou ') II kulťiii něho vyráží inladá sililiiiii. Nn světlejšícli mislecli jsou pul.šlářc ha- 

 dího mechu (Lycopodiuni clavaluiii) a ploniku, u houby jedlé i nejedlé, lirib, ryzec, mo- 

 drák, lišky, mlieie (Agaricus lactilluus), smrž, kuhilka, sivienlia (Agar. violascens), 

 hřib penOunik (Dolelus esculenlus), jelenice, fukavica, niuchotravka a j. více, kysaji pod 

 jedlemi i bukem. Tu a tam viděli vedle světlokoré jedle a Iniavozeleiiélio smrku slurý 

 slrom s opršelou hlavou, s kůrou drsnou, rozpukanou, na jehož uschlých větvech dlouhé 

 svitky šedého mechu visí. V máji a červnu prodchnuty js(m jehlicí lesy silnou vůní 

 pryskyřice, již lid iicica nazývá. Na Dunibieru vystupují smrk a jedle do 4500', ve 

 vyšším pásmu řidnou již, zakrňují, a kde kosodřevina začíná, zcela přestávají. Koso- 

 dřevina (kleč) nalézá se tu i lam v podholních lesícli na holých vrchách, také v Be- 

 ínišskéin revíru ; pu vrchách CeniohrončansUýcIi ji neviděl. Na Věporu Klenovském, 

 poroslléui nejvíce jedlí a smrkem, na sumém vrchu je pěkná zelená louka. Sosna bo- 

 rovice je nejvíce po hranicícii Liptova, a sosna čercená v Gomoru a na Fatrách, kde 

 vystupuje do 3oOO'. Modřín (skccrk v GómJ, červený smrek je nejvíce v Gomoru, ja- 

 kož i tis, kterého není ve Zvolenských lesích. U Tisovce — který zajisté jméno má 

 od tisu, jako Jelšava od jelše, Klenovec od klenu, Jasanová od jasanu a p. více — bý- 

 vala asi někdy tišina, jak o tom i lidé povídají, nyní ale je tam jediný jen strom neda- 

 leko města, u sklonu vysokého vrchu nad minerální studánkou. „Ten pamaelá jistě 

 starého Bebeka^'' -). Má asi 40' výšky, kůru rozsedalou, íervenohnědou, opadající, větve 

 velmi stěsnané, jehliny velmi dlouhé, lesklé, tmavozelené, vezpod bělošedé. Ovoce jeho 

 jsou íervené jahůdky, květe v bi'eznu a máji. Pěkné merhované jeho diíví potřebují 

 nejvíce soustružníci, i jest velmi vzácné. Domácí lid šetři ho jako památky po pradědech 

 zděděné , a někdy jen že si z něho vyi-eze některý z gazdu poluirik, když jde na po- 

 lovaíku, aby se měl z čeho napit. — Jalovec nízký (Juniperus nanaj, nejvíce mezi 

 kosodřevinou, ale jalovec obecný (borovčia) všude po suchých bolech a vrchách hojně 

 roste. Z bobulek jeiio dělají |)álcnku (borovička), a také je rády zobají čtikoly 

 tkvíčaly) 'J. Z mladých výiionů kosodřeviny dělá se zjara olej, známý pod jménem kar- 

 patského balsámu, který se dříve i v lékárnách potřeboval a jejž olejkáři doposud po 

 krajinách roznášejí. Dříví jedlové a smrkové potřebuje se k budování (stavění), k to- 

 pení, na prkna, na šindel, latě, klály, dužiny a rozličné jiné věci. Z magoru *) dě- 

 lají si Hanilělěané pučky (klíny) na štípání dříví. U Valachů moravských je mosor obli- 

 tina na jedli, která se stane vytékáním mízy (mizgy), když se byla jedle nařízla. Nechá 

 se potom bu(f vyhníti nebo se \7pali, a z mosoru dělají si Valaši rozličné nádobí k sa- 

 lašnictví polix'bné, gelety, črpáky a p., které jmenují mosorky. Tam též mají pro jedli 

 čtvero pojmenování; mlálka je tlustá jedle, mláčina prostřední, krota slabá a lata nejslabší. 

 Nižší lesy od Polány a Věporu Lubětovského a podél Hronu jsou více listnaté a 

 smíšené z rozličného stromoví. Jihovýchodně v rozsáhlých lesích Vii;lešských okolo 

 Detvy, Ocovy, staré krásné jsou lesy dubové (dúbracy^, smíšené s habrem (krabem), 



') Canlliarellus clavalus. 



'-) Jako II nás hkaji „|i,imatuje Žiikii," tak v Goiiiňrii na Bobeka paiiialiijj, který byl 



pánem na Slítníku (inaď. Czctiiek) v 16. století. 

 ■') Také hororčák = Kiametsvogel. 

 *) Hrča (boule), výrostek na jedlovém stromě. Také se říká krkoška. 



7* 



