— 104 -. 



s nimi bojů při hájení stáda. Chylávají se také do jam na líjest. Kde v lese nnioho 

 vlků je, říká lid: tam je vlčno. 



Lišek je »jako plev," a taméjší lišáci jsou tací chytří ferinové jako u nás: „Každý 

 lišák nejprv na led klopka, potom teprv přeseíi hopká," a proto nesnadno je chytiti. Ale 

 nókdy dají se chtivostí oklamati a pii vší chytrosti padnou do pasti. 



Vysoké zvéře, jelenů a srnců, je více v lesích listnatých světlých a v zahájených 

 panských oborách. Srnce jmenují roháč, mlad. snice kolúch, laň jelenica, mlad. jelenče. 



Ptactva je v lesích, po vrchách a vodách hojnost všeho druhu, od malinkého sti-íz- 

 licka, který si hnízdo na zemi dělá, až k orlu skalnínm, který k vrcholu Dumbiera za-r. 

 létá a hnízdo svoje na nejvyšších stromech a skalách staví. Strach ptáků, kurenec (kuřat), 

 myší a zemoryjů (krtků) je káně, krahulec, jestřáb, ostříž a kršiak (Falco lagopus), na něhož, 

 když letí, děti pokřikují: „Nevieš koleso krútiti!" Strašlivý, skuhravý hlas sov a pusto- 

 vek lekává tmavým lesem jdoucího pocestného, a kutika ') když slyší matka strážíc u 

 lůžka chorého dítěte, strach ji pojímá a smutně na ně se dívajíc myslí : „Už mi ty zum- 

 reš, už sa boii posel ohlašuje." 



Telřcvů (Jduchaň, jefrov) je více v Beňušských lesích , telřívků na rovině mezi 

 březovím, holub hricňak v lesích hnízdi, a prepelička s koroptvičkou v polích. Po 

 hájích a lesích hnízdí a živí se jarabice (jeřábek) , orešnik (Nussháher) , sojky, žlny, 

 krieonosky, drozdi, datlové, kukačky, glezg (dlask), hýli, blisky -), čižíci, sýkory, str- 

 nadi, pěnice, stehlíci, konopky, pipišky. Na Dumbieru spolu s orlem skalním, škorvánek 

 holili ■•), v údolích škorvánek polni, a v lesich kotcrlka *). Daidovnica ^) hnízdí v ska- 

 lách, lastovica pod střechami, a kdo by lastovičí hnízdo pokazil, toho kárha ^) nemine. 

 Čvikoty ') přilétají v jeseň ; s nimi rády sdružují se prskaly čili trskoty, které skoro 

 tak vyhlížejí jako kvíčaly, jen že jsou jarabější ; bývají tam stálé. Volají : trrrrr, trrrrrr, 

 od čehož snad jméno trskoty dostaly. Jedí se místo kvícal a lapají se jako tyto do 

 osidel. Okolo Bacuchu jich v jeseni mnoho bývá. Straka když na dvoře rapoce, je to 

 paním znamením, že dostanou hosti. V močárech lesních, na bahnitých lukách, v rákosí 

 při břehu Hronu zdržují se sluky, vodní sliepky, divoké kačky, také chrapačke zvané, 

 velcí a malí rybáři '). První je černý a má bílá prsa, druhý utěšených barev, kovové 

 modré a zelené. .le to pěkné podívání na ně, když se ponořují do vody a ryby loví. 

 Na Hrone viděti také bočana, černého čápa, a více ještě vodních ptáků. 



Ptáci chytají se na vábec, na vějíce, do osidel, jako kvíčaly; aneb se střdeji, jako 

 sluky, tetřevi a j. Nebylo ale dovoleno všude je chytati, jen na jistých vrchách. 



Ryb v horských potocích a v Hronu je hojnost, zvlášť v prvnějších jsou pěkní a 

 velicí pstruzi. V Hronu nacházejí se kapři, lipně, mřeni '), bělačke (bělice), mieň '"). 



') Slriges noctua. 



-) Molacllla. 



*) Alauda alpina. 



■*) Waldlcrchc. AI. arborea. 



^) Rorýs. 



^) Trest, neštěstí. 



') Kvičaly. 



') Kleine uiid gro.sse Fischer (?). 



') Mřena = barbus niinnr; také podit.tloy jim říkají. 



'") Aalruppe. 



