— 120 — 



(až Egypt), 4 Dysopes (Ruppellii a aegyptiacus v Egyptě), 6 Nycticejus (Bourbonicus jen 

 tam), 5 Vespertilio. 



Austrálie má 4 Vespertilio: morio, Gouldi, australis a pumilus. Jáva má Emballo- 

 nura monticola (Sumatra), Nycticejus Temrainkii, Dysopes tenuis, Taphozous saccolaimus, 

 12 Vespertilio (několik i v okolních ostrovech). Chili má 2 Nycticejus, mírná severní 

 Amerika 3 Nycticejus, 6 Vespertilio, Indie 3 Nycticejus, Dysopes plicatus, 4 Vespertilio 

 (auritus, miu-inus, serotinus v Himalájí), Západní Asie Dysopes torqualus, Timor Ve- 

 spertilio timoriensis, Japan 7 Vespertilio (i noclula, pipistrcUus), severní Afrika 5 Vesper- 

 tilio, Arábie petrejská 2 V. atd. 



Jaké divné rozšíření, n. př. V. Schreibersi od Jávy, Japanu až k mysu Dobré Na- 

 děje a jezeru Comenskému ve výšce 8000'. 



ii Vodní ssavci (21 rodů, 56 druhů) rozptýleni jsou nejen po moři, ale i po velkých 

 řekách: Maraňon, Ganges, Senegal i Chvalinské moře mají zvláštní druhy. Nejvíc je 

 druhů v severu a v jihu: tropické krajiny jich málo mají, jmenovitě žádné velryby. 

 Fossilní máme velryby, 2 Balaenoptera , 2 Phocaena, 2 Delphinus, Ziphie, Halitherie, 

 Zeuglodon, Squalodon, Dinotherie atd. 



Obyčejná velryba (Balaena mysticetus) náleží severním, teď arktickýin mořím ; jižní 

 moře mají svou (P, australis), která až do Japanu, Kamčatky a na břeh Afriky zabíhá 

 a obyčejně dříve na březích Peruánská, Austrálie, Novozealandska se lovívala. 



Physeter macrocephalus je všude, Balaenoptera longimana též, boops v severním 

 polárním moři, rostrata v severním Atlantickém, musculus v severním mírném až do Stře- 

 domoří. Z Phocaen mají severní moře globiceps, orca, griseus, communis (Atlant.), Ja- 

 pansko melas. Středomoří rissoana (Nizza), Cap Heavisidi. Z dellinů je nejvíc antarkti- 

 ckých (cruciger, superciliosus, novae Zealandiae (až Norfolk), caeruleoalbus (Laplatasko), 

 Blainvillei (Patagonie), leucoramphus (až Nová Guinea); severní moře mají tursio (Atlant.), 

 delphis (až Cap Horn), coronatus (Špicberky), Bredacnsis (scv.); indické moře longi- 

 rostris (od Kapská až k Japanu), leucoramphus, malayanus, Rcinwardtii, Rudé moře abusalam. 



Z menších druhů má Maraňon svůj (Inia amazonica, i v Orinoku, obě i Manatus 

 australis), Ganges jiný (Platanista gangeticus), západní Afrika Manatus senegalensis. Se- 

 verní moře mají Monodon monoceros, Delphinoplerus leucas, Hj^ierodon Dalei, rostratum 

 (až Korsika) , Trichechus rosmarus, Halychoerus grypus, Cystophora proboscidea, cri- 

 stala (Atlant.) atd. 



Rudé moře a Indické od mysu až do Austrálie chová pověstný dugoug (halicore 

 cetacea), Novo-Zealandsko Berardius Arnuxi, Středomoří Ziphius cavirostris, Amerika od 

 Soustátí do Cajenny Manatus latirostris, Chvalinské moře Phoca caspica. 



Tiché moře severní mělo Rytině Stelleri, asi ted vyhubenou, jelikož se od r. 1768 

 víc nevyskytla. Phoca je sice rod severní (barbata, groeniandica , annulata, vitulina 

 v Atlant., nummularis v Jihomoří) ; Otaria antarktický (Ulloa£ Peru, jubata Maluiny, 

 Austrálie, Novozealandsko , ursina Jihoamerika i sever) , až na Stelleri v sev. Jihomoří, 

 jak i deptonyx (Weddelii Tichomoří, leopardinus Austrálie, Maluiny) až na a. monachus 

 ve Středomoří, jenž i do Jaderského moře na diilmalinské ostrovy přichází. 



Sloni (2), teď na Indii, ostrovy okolní a Čínu (indicus) a na tropickou Afriku 

 obmezení, mají 9 fossilních druhů, nejvíc v Indii, nepočítaje blízké Mastodonty (6 spec). 

 Místo našich 3 tapírů (americanus v Jihoamerice až Buenos Ayres, Roulini v Peru, indicus 



