— 136 — 



Nežli přejdeme k rozšířenosti borovice v Ruších, pozorujme ji ještě ve Skandinávii. 

 V Dánsku, jehož mořské klima vůbec přeje více stromům listnatým, byla borovice vždy 

 vzácná a nyní jest vyhubena; ale ve Svédích a v Norvežsku nalézá se hojně, dosahujíc 

 až k 70" u Hammerfestu. Také v horách blíží se lam místy až k mezi stromů, kterou 

 tam tvoří bříza. Dělíf se o půdu se smrkem tím spůsobem, že tento zaujímá polohy 

 vlhčí, borovice polohy sušší ; borovice však nachází se o něco severněji a výše v horách 

 nežli smrk. Jako tento zakrňuje na pomezí svého bytování, a éasto, zvláště v Laponsku, 

 mají kmeny borové jenom na jižní straně větve, za příčinou panujících tam větrů sever- 

 ních, i slouží obyvatelům co bezpečný kompas. 



V Ruších tvoří pomezí borovice, vyjma některé místní úchylky, 66" šířky, jenom 

 v Kole sáhá ještě až k 70" jako v Laponsku (často sáhá jenom až k 65°). Podivu 

 hodno, že 66" tvoří hranici borovice až hluboko do Sibiře (u řeky Jeniseje), a není 

 známo, zdali čára tato dále na východ, kde borovice ještě se nalézá, až do Davurie, vy- 

 stupuje neb sestupuje. Povážíme-li, že v říši Ruské studena méně od jihu na sever jako 

 spíše od západu k východu přibývá, tak že naše borovice s čárou 66", začínaje od Koly, 

 prochází postupem střední lednové teploty 8", 9", 10", a t. d. až k 32" (v západní Sibiři 

 ubývá pak zimy za ponenáhlu až k 16"), patrně se ukazuje, že borovice necitlivá jest 

 nejkrutější zimy, která na zemi jen panovati může, a že se daří všude, kde jenom po 

 několik měsíců přijímá plné světlo sluneční. Při tom musím podotknouti, že, jakkoli na 

 severu, a v Ruské říši vůbec, léto jen krátký čas trvá, přece dne na sever vždy při- 

 bývá a za příčinou vždy jasného nebe málo slunečního světla se ztrácí, tak že vždy 

 ještě vyjde z toho při nejmenším ona suma světla a tepla, jako v našich mírně teplých 

 krajinách. Borovice nachází na severní hranici své jenom západně, v Laponsku a v Kole, 

 červencovou teplotu 8", východně ale vyšší, a v Sibiři naveskrz 12". Jižní pomezí 

 borovice tvoří v evropském Rusku čára, od severní Volyně 51" ponenáhlu na východ 

 až k 55" vystupující. V Sibiři pokračuje tato čára v témž směru až k Jekatěrinburku ; 

 zdali dále padá neh vystupuje, není určitě známo. Mimo to ^'yskytuje se borovice také 

 jižně , v horách krimských , kavkazských a altaiských. Lednové teploty , s jakými se 

 borovice na této čáře potkává, jsou, vyjma nejnižší, asi stejné s týmiž teplotami na hra- 

 nici severní; teplota červencová ale obnáší 16". Zdali vyšší teplota jižněji ležících rovin 

 borovici z nich vypuzuje, těžko jest rozhodnouti, poněvadž tyto roviny jsou větším dílem 

 stepi stromů prázdné, a lam, kde je kryje pověstná jihoruská prsf (černaja žemla), půda 

 příznivější jest stromům listnatým. 



Přehlédnuvše rozšířenost borovice můžeme tvrdili, že strom tento vydrží v evrop- 

 ském Rusku červencové horko 8 — 26" a lednovou zimu 4 — 12" (pomíjím zde její by- 

 tování v Sibiři , poněvadž tamější borovice ukazuje malý rozdíl v šířce a tedy odrůdu 

 tvoří, jakkoliv se zdá, že i naše borovice lam roste). Porovnárae-li s tím její bytování 

 u nás, ihned nápadně se ukazuje, že borovice je v Čechách strom roviny, jsouc hlavně 

 rozšířena na písečných a opukových planinách východní polovice země, a také v ostatních 

 Čechách, kde se zhusta pěstuje, též jenom nejlépe se daříc na rovinách a nízkých pa- 

 horkatinách, vystříhajíc se vyšších hor. Poměry teploty nemohou ji zadržovati, něhot 

 letni teplota je tam přece aspoii stejná se skandinávskou , a severní zima u nás nikde 

 nepanuje. Spíše se mi zdá, že častější deště a nebe větším dílem zatažené, které jen 

 zřídka propouští sluneční paprsky, se jí v našich horských lesích nelibí, jakož i z části 



