— 139 — 



druhu Pinvs Laricio Poiret, bylujícílio v horách korsických, jihoilalských a řeckých, 

 nebof má tytúž dlouhé, cylindricko iini>čsk(5 johnf-dy a podobné šišky, jaké se popisují při 

 PiniíS Laricio korsických hor, Sevcnn a Pyroncjí. i*oní;vadž Piniis Laricio dle udání 

 botaniků v každé z jmenovaných hor zvláštní odrůdu tvoří, ledy zdá se druh tento býti 

 vůbec velmi proměnlivý, i není nic divného, ukazujc-li tato borovice v nejsevernějších 

 svých bydlištích v mocnái'Stvi Hakonském zase jiný vzrůst, odchylný od vzrostu strn- 

 nni korsického. 



V říši Ruské objevuje se tato černá sosna jenom na Krimu a Kavkazu, a to co 

 odrůda, lišící se ode všech ostatních nejvíce dlouhými šiškami, jenž mají skoro velikost 

 smrkových, tak zvaná Pini/s Pallasiana. Jestliže pokusy o zavedení u nás černé sosny 

 rakouské až dosavad nchrubě se dai-ily (aspoň stromy nedávaly žádný přírůstek jako 

 v Rakousích), toho jest příčina asi ta, že nebyla půda s náležitou obezřelostí volena. 

 Mné zdají se k tomu ze všech krajin Cech, které znám, pro mnohé znaky nejvhodnější 

 býti stránC Karlštýnských a sv. Ivanských vápenných hor. Nacházíme tam totiž pomíšené 

 s obyčejnými stromy lesními na jižních stranách a vrcholích Quercus pnbescens a Cormis 

 mas, na stranách severních Vihurnum Laniana, po obou stranách pak Berberis vulgarit, 

 Sorbvs Aria, torminalis, Arer campestre, vše stromy a keře teplejší střední Evropy. 

 I jiné lesní rostliny (am se nacházející, jako n. př. Pohjgala Chamaebuxvs, Dapkne 

 cneoriim, Linum flaviim, Orobiis albits, Lilhospernmm pnrp. coeruleum, krásné Orcliis 

 militaris a fitsca připomínají pončkud Květenu Vídenského okolí, vydávajíce svědectví 

 o mírné zimě a teplém letě. Také opukové hory Labského údolí a úvalíi do něho vbí- 

 hajících ukazují zde onde zase Květenu z druhů jihoněmcckých se skládající, n. př. 

 Pcruc a j., a byly by asi příhodné pro černou sosnu rakouskou. Zdali by se však u 

 nás v lesích daiila odrůda korsická, nechci rozhodovati. V zahradách daří se, a zdo- 

 mácnění u nás tohoto krásného vysokého stromu, jenž rychle roste a trvanlivé, smolné 

 dříví má, bylo by velmi žádoucí. Nikoli však za možné nepokládám, aby se u nás dařily 

 ostatní druhy evropských černých sosen, Pinus maritima a Pinasler, s kterými se už 

 také zde onde zkoušky činily. Tyto druhy rostou na břehu mořském, a naše zima je 

 musí dříve neb později umořiti. V říši Ruské roste Pinvs maritima na pomoří u 

 paty Kavkazu. 



Jiný druh, který sice neroste v Čechách planě, ale přece čím dále tím více se 

 zavádí, jest limba, Pinus Cembra L., die Zirbelkicfer. Tento strom uchyluje se v ohledu 

 svého zeměpisního rozšíření ode všeho ostatního špendlící. Limba totiž nalézá se v Al- 

 pách a Karpatech, a to, jako modřín, větším dílem nad hranicí smrku, mezi 4000' až 6000'; 

 pak nalézá se v sibiřské rovině až k 68'^ severní šii'ky (n. př. u Jeniseje) a léž v horách 

 1'ralských, Baikalských, Altaiských. Menší odrůda její rozšířena jest až do východní 

 Sibiře, Davurie, Kamčatky a arklické Ameriky. V evropském Rusku sáhá limba na 

 západ od Sibiře jen až do severní části gubernie Vologdské, nejsouc ani tam hojná; 

 zdá se však, že je vyhubena a že byla v severovýchodním Rusku dříve hojnější. Jiný 

 druh k ní velmi příbuzný nalézá se mimo to v horách íleckého poloostrova. Každému 

 nápadná býti musí její zvlášlní rozšířenost s jedné strany v Alpách, kde sludenosl zimy 

 není' příliš veliká a léto velmi chladné tna Gotlhardu má leden — 5", červenec + 6"), 

 s druhé strany na Sibiři v krajinách, kde prostřední teplota v lednu obnáší — 32", a 

 v červenci + 12" i více. Dosavad viděli jsme, že stromy v našich horách a v Alpách 



