- 14< - 



bych, aby su upiislilu ode vSccIi zkoiišt-k s evropskýiii iiiodniicin a limbou ; ziijiinavn by 

 iilc bylu učiniti zkoušku s druhy síbii°skýiiii. 



Zi)ýviiji iiiiiM z česUýcb sosnovilýcb jcšlú jen dva druhy, tis a jalovec. 

 Tis, Taxus baccala L., der Ta.xus, má pudivuiiodnú rozšiixní. Naliízii se v Irsku, 

 v Aiígliiauech a v Skotsku aiž k 58", ve Francouzích zvhiští; v lesích bukových, v Por- 

 lu<ralech a ve Š|ian(''lskii, jakož i v Itálii a v liecku na vysokých horách, v Alpách a 

 horách jiho- a středoiiéincckýcii. Českých a uherských, konečně ve východních Prusich 

 a ve Švédsku až k 58"; jest tedy dosti daleko rozšířen, ale mimo Uhry všude toliko 

 roztroušené v temných lesích. Zde onde v Němcích byly prý ncsmišeně lesy tisové 

 (také v Čechách, kdo na stráních Vltavského údolí jižně od Prahy čelné roztroušené 

 kmeny se nalézají), ale nyní vymizely, a jenom na hoi'ejší Tise ještě se nalézají. 

 V Ruské říši objevuje se tis podél západních hranic, nevnikaje do vlastního Ruska, totiž 

 na ostrovech Olandu, Oselu a v Estonsku, v Litvě, na Volyni a v Podolí, v Krimu a 

 v Kavkasu, všude velmi roztroušeně a v stínu lesů. Dle této rozšířenosti zdá se, že 

 tis nesnáší zinui převyšující — 4" lednové teploty (dle vši podobnosti nachází v lesích, 

 kde se vyskytuje, mnohem vyšší teplotu), přede vším žádné náhlé mrazy, nebof u nás 

 zmrzá snadno v polohách nechráněných; a rovněž ve stavu planém nemiluje také značné 

 horko v letě, které však snáší ve francouzských zahradách, poněvadž ploché větve jeho 

 silně se zastiňují. Tis chová se poněkud podobně k jedli, toliko jest dále na sever 

 rozšířen, poněvadž pro svůj větším dílem nízký vzríist snadněji nachází ochrany nežli 

 jedle, která aspoň do výšky lesem proniká. 



Jalovec, Jiiniperns commmiis L. , der Wachholdcr, připojuje se co do svélio roz- 

 šíření v Ruších více k borovici. Nacházíme jej v celé Rusi a Sibiři, ve vysokém severu 

 však jest zakrsalý, v jakéžlo spůsobě spatřují v něm mnozí zvláštní druh Jiiniperus 

 nana, který se také na Alpách, Karpatech a moravském Jeseníku nachází. Jenom v slep- 

 luch zemích schází jalovec. 



V ostatní Evropě jest náš obecný jalovec také všude rozšířen, vyjma nejteplejší 

 krajiny na Středozemním moři, ačkoliv i tam již zde onde po jednotlivu nalezen byl, i liší 

 se tedy od borovice tím, že se ani rovinám západní Evropy nevyhýbá, necilliv jsa zna- 

 menité zimy, horka, vlhkosti a suchosti vzduchu ; toliko požaduje suchou, lehkou pudu. 

 Ku konci znuiiiti se musím ještě o některých Kavkazu a sibiřským horám zvláštních, 

 pak o některých západo- a jihoevropských sosuovitých stromech, které by snad také 

 u nás se dařily. Druh jedle Pinus Nordmaimiana, se špendlícím nahoru ohnutým, 

 objevuje se ještě ve výšce 6000' v jižním Kavkazu, a smrk Pinus oricntalis L., kterou 

 mnozí pokládají za týž druh jako P. oboeala, tvoří hořejší lesy těchto hor. Dvě odrůdy 

 borovice obecné , borovice stříbrná se špendličíni stříbrošedým a velikými šiškami , pak 

 jiná se šiškami ještě většími (delšími nežli špeudličí), jsou též kavkazské a mohly by 

 se u nás dařili. Sibii'ské jalovcové keře Juniycrus Pseudosabinu a daeiirica, pak 

 kavkazské Jnnipcrus Sabina, obloiigata a Oxycedvus zajímají více parkovního za- 

 hradníka nežli lesníka ; poslední druh nesnáší ani naší zinui. Totéž platí o Ciipressus 

 sempercircns a o stromovitém Juniperus excelsa, který má vzrůst cedru a listí jako 

 Jm». Sabina, a též v Řecku a ve Špančlích roste. Také četné jalovcové druhy a cy- 

 přiše ostatní jižru' Evropy větším dílem nesnášejí naši zimu, anebo jsou v ohledu lesnickém 

 bez ceny, jedna však krásná jedle španělská, Pinus Pinsapo, se špičatým, hustým, od- 



