— 152 — 



Krkavci výše nich polelali, 

 Hrozné jim neštěstí zvěstovali" atd. 

 Nad místem, kde se neštěstí udalo, víří, krákají a kvákají : 

 , Nasecte travičku zelenou, 

 Přikryjte ta krev červenou, 

 Aby vrány nekvákaly 

 A panenky neplakaly." 

 Jaký to soucit věnuje nešfastnému člověku! Taktéž v již uvedené básni „.lelen" 

 žalostně se stěhují na jeden dub a krákají , aby objevily hrozný vraždy čin. Takovou 

 Nemesis často havran vyznačuje. Tak si přeje zpěvák, aby zhynul: 



„Nech ma straky, vrány zedia. 

 Mrcha pánom na znamenia." 

 Pláč člověka a jich krákot je stejného významu. Tak jeví se v dumce kozácké : 

 „Oj kráče, kráče černoiistyj voron. 

 To na hlubokoj dolyni; 

 Oj pláče, pláče molodyj kozák 

 Po neščaslivoj hodyni. 

 Oj kráče, kráče černoústyj voron, 

 To u lazi nad vodoju; 

 Oj pláče, pláče molodyj kozák 

 Na konyku to na voronomu." 

 Pěvec konečně do něho klade tak veliký soucit, že i lítost cítí nad vzdálenosti 

 milenky jeho: 



„V hustej hoře '), bukovině, 

 Černý havran vodu pije. 

 Pije ju on v smutnom ziali, 

 Že je diouča v cuzora kraji." 

 Co věštec je chvalně známý: 



„Vorona Ictyt, visty prynosit." 

 A věštec ten nejraději sedá na vyvýšenině, na pahrbku, skalisku, na dubu nebo 

 sosně, odkud se rozhled daleko po krajině šíH: 



„Na vysokom strome 

 černý havran řepce." — 



„Najechal on, vo čistom pole, 



Na syroj dub, 



Na syroj dub korokolčestoj *) 



Dač to na tom dubu šidit černoj vran." — 



„Letíf havran z cizej strany. 

 Na mohyle usedaje." 

 Tu strašlivé zvěsty přináší příbuzným a přátelíini, jež bud hned sám vypravuje, 

 nebo Icprv na otázání. Tak se ptá nebohá matka na osudy svých synů. 



') les. 

 ") kovnatý. 



