- 171 - 



nékdy i dclŠí, jichž všude jak snopň po riibnnískii leží. S prací tou obírají se Handél- 

 čané od počátku máje až do konce července — nd Jakuba do Jakuba. Fo celý len 

 čas nejdou domů jen jednou za lýden neb za čtrnácte dni, když se jim sirova mine, 

 aby si novou zásobu přinesli ; jinak jsou dnem a nocí v lese. 



Co se rozměru času týče, i-ídí se dle slunce a některýcb livčzd, jimž zvláštní jména 

 dávají. Že v nejkrásnějším jaru , od Jakuba do Jana , když v lese rubají, slnko v čas 

 ráno po čtvrté, aj o čtyř hodinácli z póza bory vyskakuje, a večer po sedmé tcprv 

 sedává, v jeseni pak a v zimě, když na mrazy ryznují , že skoro zachází, a ráno dlouho 

 spává, ví každý. Biek zore jim oznamují východ slunce, ráno. Že je poludňa vědí, 

 když jim ívoiia (slin) slunce v právo padá. Když slunce zajde a večerní zore shasnou, 

 zaligoce se na nebi večerná zornička a s ní vyjde mesiačok. Jc-li v poslední čtvrti, 

 říká se: je na valach. „Jaký votoch, taký nov" (první čtvrt). Den před novým mě- 

 sícem prednoo den '). Měsíc se zaobkrúiil, když je v úplňku. V polovici měsíce je 

 na „priesciln" -). Jak náhle zornička vyjde , vycházejí v právo nad ní kuriatka ') a 

 kasci ■*). A'e6oJ/ec, ') když přímo nad ně vyjde, je půlnoc. Po píilnoci vykrúli se na 

 vrch Velký a Malý vůz ') v právo od nich. Kurialka a Kosci zapadají k ránu: 



„Vysoko stojí mesiačok 

 Chod že už domů Janíček, 

 Kosci zapadajú, 

 Eb zore znamenaju. 

 Domů fa Janíček, 

 Ej domů fa volajú* 



zpívá děvče chlapcovi , posílajíc ho z ohlaedu ')• Raňajia zornica den zvěstuje. 

 „Obsypalo sa nebe hvězdičkami" říkají, když je obloha hvězdami posela. Když hvězdy 

 padají, říkají: „Hvězda sa vysjakla" (vysmrkla). Je ale také pověra, že když hvězdy 

 padají, lidé mrou, nebof prý má každý člověk svoji hvězdu, a když la spadne a shasne, 

 i on umře. Kometu jmenují baži metla, a jak ji kdo vzpomene, neopomine přidati : 

 „Nach pánboh chrání;" když se někdy ukáže v jasné noci na severu světlá zář, říkají 

 Slováci v Gomoru a Zvolení, že je nebe otevi-ené, a že kdo by v ten čas pod ním stál, 

 vzhůru by byl vytažen. Blesk jmenuji .Jasná siřela,^"- což i často v řeči co výraz po- 

 divení neb hřešení se užívá: „Ej jasná střela."' — „Badaj ta jasná střela párala." 

 Hrom je studený a horúci. Studený nezapálí, i kdyby do slámy uhodil, horúcí ale pod- 

 paluje. Rusíni okolo Miškovcc říkají blesku: „Paromova střela," a hromu „Parom," a 

 mají také „Paroma suchého," klerý nezapálí, a „Paroma ohiíovitého,'' který zapaluje. 



•) Ií» novém měsíci sbírá se Zanovič (Genista tÍDcIoria), již se vykuřuji místa od má- 

 toh znečistžná. „Zdráv zdravljaře nov novljaiol- pozdravuje Srb nový mésíc, a jalc 

 ho vidi, vytáhne mésec a zatřese ním proti nimu, aby bo m&l plný až zase do nového. 



(Vůlí Slov.) 



*) V Cechách hká lid světlost. V polovici dubnu je májová svžtlosl, v máji écrvnová ald. 



') Plejády, i u Rusinů známé. „Už kuriatka bore vyšly, keď moju Marku v limoni našly." 



*) ShvézdSni v Oriona a Býčí hlavé. Říká se také kosy. 



') Sirius. 



') Velký a malý medvid. 



') Když je na voláni, jak se u nás říká. 



