— 172 — 



Když na jar (z jara) hřmí, dokud se les nerozvil, je to prý zlý znak zbojníkáin. 

 Povídá se: „Zahřmelo na suchou horu, nebude chlapcom ') šlěstia sliižit;'' a junáci zpívají: 



,0j zahřmel Pánboh s neba 

 Na suchii, holii horu, 

 Nedaj sa šuhaju na zboj. 

 Najdeš si tam pomoru." 



O duze povídají že todu pije, a kdyby člověk na tom místě, kde pije, stál, že by 

 ho také vypila. Také prý mnoho žabiíek vytáhne z vody, které potom s deštěm dolů 

 padají. Za pravdu podávají tamější lidé, že jednou, když duha svítila, množství žabiček 

 s deštěm dolů padalo. I jedna národní píseň začíná: „Hoře Hronom, dolů Hronom duha 

 vodu pije," a korbeloví*) vytýkají: „Piješ jako duha." 



Také mají zvláštní některé přírodní průpovědi a pranosliky o povětrnosti, dle nichž 

 se někdy řídí. Oblaky od východu donášejí teplu chvíli a daid. Od Tater (severu) 

 přinášejí zimu a suchotu, od západu pěknou chvíli, ale nezřídka i chladný déšf, od vý- 

 chodu skoro vždy pěkný čas. Když někdy na západ zasvitne, jakoby oblohu blesk pře- 

 lítl, říkají: „Bude pěkná chvíla, nebe sa mluní," a beránky když po nebi běhají, praví: 

 „oblaka sa sejú, ažda nebude glho pěkná chvíla. Obloha mrakami zatáhnutá je zaobla- 

 čena. Mahla když hoře Hronom běží a z dolin do vrchů, následuje déšf; když dolů 

 dolinami, pěkná chvíle. Totéž platí o zimě. „Ažda sa ■v^časí, mahla padá s hol do dolin," 

 říká se. Když se páry dolinami gúlajú a na hole vstupují — déšf. Když má hole Baba 

 kápku ') , nedaídili , alespoií poromoni *). Když hory (lesy) kúrí aneb se černí, bud 

 ndmaek, bud déšf následuje. Laštovičky mjlieiajá déšf, když nízko lítají a muchy 

 lapají. Pinkava déšt cvrká. Králík (Zaunkónig-) když nízko v carajchu (roští) zpívá, 

 následuje špatná chvíle, když ale zpívaje výše vyletuje, pěkná chvíle. Divoké kačice, 

 když se hoře Hronu ukazují, déšf přinášejí; ryby, když za mucbami vyskakují, pěknou 

 chvíli; zvonů hlas, když se daleko nese, déšf a odmaek. Pastýři ovec a statku vědí: 

 když se ovce slriasajú, že nastane člnha (slota). Statek (voli a krávy), když se ježí, 

 srsf se mu sliepá, že znamená popršku , a voli , když večer vyskakují a chutě žerou, 

 následuje zima, k. př. o Janě na holách. „Vlk zimu nezje" (přijde, třebas pozdě). Kaž- 

 doročně okolo Doroty bývají chujavice, metelice, sloty. Není-li mráz na Petra stolování, 

 znamená to zimy trvání. Ked se v únoru zima nevysílí, na velikú noc čekej zimnou chvíli. 

 Na hromice raděj vlka ve svém dvoře vidí gazda, jako slunce na obzore. Když pěkně ja- 

 sno na Romana , vtedy žatva požehnána. Jak dlouho škorvánek před hromicemi zpievá, 

 tak dlouho po nich mlčívá. Je-li o fašankách (masopustní dni) mnoho hvězd na nebi, 

 budou sliepky mnoho vajec nésti, slunce-li svítí — mnoho ré%e se urodí. Na Gregora 

 ide snčh do mora. Sněhy top, zimě hrob. Přijde laedylom, zabije zimu hrom. Přišol 

 marec, poberaj sa starec (starý snéh). Březnový prach nad zlato. Kolik žab před Ju- 



>) Chlap, chlapec, per excelientiam: chUp, jako u Srbů hajduk. 



-) Piják. 



■*) Když má SnJžka kulili, Říp když namáií. 



*) Poprchne = pomrholí, drobný deštík. 



