- 174 - 



Jano Koncošocé ') (k polesiiéimi). Eli alo je to zahybel '•'), vaša milost! Oh len 

 iiia tak napínalo, ako som počúl (slyšel) diirk! durk ! — jedno za druhým. A veď to 

 aj šlo, len tak vřely tie zápače '). 



Polesný. Kiiž ako že preca bolo, Martine? 



Martin. Nuž ako že bolo, vaša milost! Já tam sedicm konec takej kláty, popod 

 takým smrečkom, a už ma aj vcru driemoty začaly preberaf, čvo to vše pocuju honcův, 

 a vše zasa nič. 



Stef. Daiióiarooé. Ah veJ, to aj glho bolo, čím smo sa z tiech srazův vykrútili. 



Martin. Hyba ti raz počujem, ako keby volačo zašústělo ; vytrčím sa po nad klátu, 

 a uon (on) ti už míhá popod takú vyskyi*) proti mně. No len, reku, pod! Ale má 

 on hned opáčil (spatřil), postál, a ako by sa mi bokom obrátil. No len, reku, počkaj, 

 a tie časy pritisnem k líců a na milého medvěda — škrk! 



Cibra. No veď jste mu kupili krpčoke (krpce) ! Aby zkameněl ! 



Martin. Nedaj bože ! Ako to škrknutí počúl, vrhol sa odo mňa, ako by ho placol, 

 a lie časy Jano Koncošové bac a starý Kondáš durk! 



Máco. Ved mu Jano zaprášil ! 



Polesný. Tak je, na prvom střelcovi všetko záleží, ak ho prvý dobré netrefí, 

 už mu druhý málo urobí. 



Uorár. Kdě že si ho zadržel '), Jano? 



Jano. Rovno na komoru ^), aj hned tam na oba boke krii vybryzgla. 



Starý Koiidašov. A toto je la muoj šúst, vaša milost! Tu mu přešla gula cez šíju. 



Kuba Tomajov. Ej už je toto Mamuna "), ked on taký dobitý eště mohol tak 

 chlapův miesiC. 



Tafira. Ej ved, sa mie závidělo (zdálo), vaša milost, že ma tito budu bránif, veď 

 nás tam bolo paeť či šesf na tej odrážke '). Tu ti medvěd valí proti nám, a tito — 

 pod preč ! — Ani som m'št nevěděl chymo ked mňa mal, a to mňa verte, tak mi sekeru 

 z hrstí vylúčil '), len tak zahvízdala — a mňa v poli za pásy ! 



Hordr. A či ste nekričali ako zajác, ked ho pes chytí? 



Tafira. Ba ozdaj (j'^'^)' '' '*'o vaetšom strachu boli, čvo sa na nás dívali, ako 

 já. Ved som ani nemal času bát sa. Potom, kedy tedy přiskočí aú '") Máco švakor, zo 

 zadku a medvěda obuchom bác po ladvoch (ledvinách) ! 



Máco. Nuž já som sa věru osmělil. Majtě sa — reku ^ chlapy! Bystuže ") bohu pra- 



') Zvláštní tam skloiiování jmen vlastních, jako u nás n» ic. V ženských jmen přivž- 

 šují koncovku tila: Kalkulu, Marula, Zuzttla. 



*) Obluda. Výraz jen tam známý. 



') Zápaíe, severní stráně vrchů. Tak ztuha se střílelo, že jakoby v zápatích vřelo. 



*) Jámy po vykopaných pnícb. 



') Na kteron část těla uamiHl. 



^) Herzkaramer. 



') Kěco hrozného, obluda, divota. 



') Při medvědích polovačkách postaví se několik střelců a chlapů s mažj.-irami na po- 

 čátku doliny až k stanicím střelců. TI střelbou z pušek a moždířů, bachotem seker 

 o stromy, křikem a výskáním medvěda plaší a odráiejt. 



') Vzhůrn vyhodil. 

 '") Zvláštní to výraz Handělců, znamená: tamto, onde, tuhle, tuje. (Chorvátský oerfe.) 



") Zvláituí to často užívaný výraz Haudělčauů: Bystu bohu prabohu! Bystuie světe! 



