Povrch lilavy, hřbet a strany těla až k postranní čáře jsou světle modré, stříbřitě le- 

 sklé. Podél postranní čáry jsou outlé černé skvrny, a zažloutle bílé ploutve mají všechny 

 zamodrale černou širokou pásku. Duhovka jest stříbřitá. Na první pohled by mohl 

 tento druh lososů za rybu kaprovitou držán býti, ale tukový přívěsek (pimia adiposa) 

 na hřbetě pamatuje nás, že k lososíim náleží. 



Losos Wartmannův nedosahuje lak značné velikosti jako pstruzi a lososi v jezerách 

 žijící, nýbrž bývá jen 15—18" dlouhý a 1'/, až 4 libry těžký. Slepých střívek kolem 

 žaludku má asi 150. 



V jezerách alpských a hornorakouských žije u velkém množství, a lov jeho jest 

 pro tamější obyvatele tak důležitý, jako pro námořníky lov sledů. 



Na jezeře Bodenském loví každý večer 20 až 25 rybářů sítěmi 60 — 70 sáhů vy- 

 sokými lososa Wartmannova, tam obecně Rheinanken neb Blaufelcher zvaného. Do rána 

 chytí každý 200 až 400 kusů. On náleží k nejchutnějším rybám, a připraven na 

 všelijaký spůsob daleko se co lahůdka zaváží. 



Jak mile se povětrnost ochladí, drží se ryby ty v ohromné hloubce 70 — 100 sáhů, 

 kdež přes celou zimu ostanou, a teprva v čas tření v únoru a březnu vystoupí až na 

 10 sáhů pod hladinu, a tu ve velkých houfech tak se hromadí, že si až vespolek šupiny 

 otírají a některý i k umačkání přijde. 



V jezerách severnílio Německa žije znamenitá ryba Coregonus Maraena, lososu 

 Wartmannovu velmi podobna , ale tou zvláštností vyznačena, že má svrchní čelist o 

 mnoho kraléi než dolejší. 



Nejhojněji nalézají se Maraeny v jezeře Madujském, tři hodiny od Štětina vzdáleném, 

 neb se tam každoročně (dle udání Blochova 1782) tři tisíce kusů lovívalo. Rovněž jako pře- 

 dešlý druh žijí ve velkých hlubinách a zřídka se mimo čas tření (v listopadu) k hladině 

 nebo břehu přibližují a nikdy do řek neb potoků nevystupují, jako praví pstruzi a lo- 

 sosi činí. Vyndány z vody velmi brzy leknou , ale přece se dají z jednoho jezera do 

 druhého přesadit, jestliže se opatrně s nimi zachází a nové jezero dostatečnou hloubku 

 a jílové neb pískové dno má. Novým spůsobem umělého rozmnožování ryb by se snad 

 dalo přesazení mnohem snadněji uskutečnit. Tak dobře jako je možno, že by losos 

 Wartmannův v jezerách Šumavy žil, jest rovněž možno, že by Maraena v jezerách Kr- 

 konošských se nalézti mohla anebo tam přesaditi dala. 



V Seznamu F. W. Schmidta stojí též, že Salmo Eperlanus (lyní COregonus Eper- 



