— 187 — 



liinus) v řece Nise ii Liberce se chylává. íliíka la padá ilo Odry, a líni se dá vysvě- 

 tliti, že tun iiiiilý druii lusosů v ceiýcli Čecliácli jinde se nenalézá. 



Rusky zovc se ryba ta sujatak, a česky nazývá ji Aminerling losos kořicba ; žije( ve 

 velkých liloubkácli nCkterýcIi jezer severního Německa, odkudž v čas tření v březnu do 

 Odry táluie. Poznati lze rybičku tu, obyčejně jen 3—4 palce dlouhou, dle vyčouhlé 

 zpodní čelisti, dle 1 7 čiáiikíi v ploutvi řitní a dle nelibého zápachu jejího. Naše Museum 

 nechová žádný český exuinplái-, a bylo by záhodno, aby někdo v krajině Liberecké hleděl 

 se přesvědčiti, zdali se udání pana Schmidta potvrzuje. 



Pan Schmidt též udává, že ve Vltavě jakýsi Salino ulbula L., Weissfurelle , se 

 nalézá. Jméno to náleží dle Blocha ku právě popsanému druhu S. Epcrlanus. 



Xnáiiiky í-cledi ^tikovitych (Esocini). 



Tělo krylo jest obyiejně šupinami, ploiiler hřbelni jesl ■pnine jedna a silně 

 k ocasní přibiiiena. PHcěsek tukocij (pinna adiposa) sekáni. Kraj střehni čelisli 

 tvořen jest i části s mezičelisti. Měchýř vzdušni pouze jeden. Slepá střívka žádná. 



K čeledí té, která též k oddílu iiičkkoploutvýcii náleží, čítají se ryby velmi ne- 

 stejného zevnitřního tvaru, n. př. Bclone acus C. V. jest i-yba v Slředozeinníni a Sever- 

 ním moři žijící; jsouc stihlá co ouhoř má obě čelisti v dlouhé tenké špičky prodloužené, 

 a kostí její při vaření zezelenají. Litací ryba, E.\ocoetus volitans, má asi podobu tlouště, 

 ale její ploutve prsní jsou lak dlouhé jako tělo, tak že pomocí těchto se na chvilku nad 

 vodu vznésti může. 



Rod Eso.v, stíka. Tělo táhlé, šupinaté, rypák okrouhlý, tupý, do šířky smáč- 

 knutý. Mezičelisti jsou malé, drobnými zoubky poseté, a ve svrchní čelisli nalézají se 

 kužehtvité zuby nestejné velUíOSti ; na patru a na kosti rádiové jsou malé zoubky. Otvor 

 úst veliký, postranní čára zřetelná, měchýř vzdušní veliký. 



^fika obecná. Esox luťius L. (Obr. 39.) 

 Hlava dlouhá, zpodní sanice přesahuje svrchm'. Svrchní čelist sáliá nazad až 

 do půli hlavy. Tělo po stranách hnědě skvrnalé. 



(Obr. 39) 



Hřbet a hlava jsou zazelenalé, černé, boky mají žluté skvrny na šedé půdě. Břicho 

 jesl bílé, černě skvrnalé. V čas tření stávají se boky olivově zelené, žluté skvrny 

 pékiíéjší a žábry živě červené. 



