— 200 — 



tého. Láme se vždy nerovně, někdy se nalézá lom trískovilý nebo stopy laslurovitého. 

 Poměrná váha obnáší 2572 — 2'578, jednotlivé kousky až 2'730 dle ustanovení pana prof. 

 E. Reussc. Pravé, charakteristické čediče mají poměrnou váhu na nejméně 2-900, kdež 

 znělec se ve hranicích našemu Kunětickému čediči vlastních pohybuje. 



2. Hornina zvětralá, šedozelená, proniknutá četnými žlutými skvrnami, lámaná v loum 

 jihozápadním, sousedícím s předešlým. Obsahujet málo druž mesotypových a rudé anal- 

 cimy, někdy hipénky slídy a obyčejně kulovité shluky mesotypu složeni paprskovitého. 

 Lom jest nerovný, poměrná váha 2'406— 2-567. 



3. Hornina světle šedá, zvětralá, velmi dírkovitá, v jižním lomě ,na vinici," kdež 

 ještě za Jaroslava Schallera vinní lis se nacházel. Ona jest bezčetnými druzanii a skulinami 

 proniknuta, v nichž přichází obyčejně mesotyp a na něm někdy pyrit. Složení je hrubě 

 břidlíčnaté, lom nerovný, poměrná váha 2'479— 2-514. 



4. Hornina světle šedozelená, dosti zachovalá, ve východním „Maršově lomě," kde 

 se toliko kámen k štěrkování silnic dělá. V něm se nalézají pouze druzy čočkovitého 

 vápence. Povrch skalin je zde obyčejně kulovitě okrouhlý, což se nejvíce zvětrání přičí- 

 tati musí, ncbof o kulovitém slohu tu nelze mluvit. 



5. Hornina severní strany nedobývá se lomy, na skálách je silně porušená, dírko- 

 vitá, barvy popelavé. Z toho vysvítá, že zvětralé odrůdy poměrnou tíží mají, jakž snadno 

 bylo lze předzvídat. Dle barvy a poměrné líže dotčený čedič k ťonolilům přičten byl, 

 ovšem velmi povrchně, jak dále ukáži. 



Spůsob složeni skal. 

 Složení skal neboli tvary povstalé vystydnutím horniny jsou hrubě deskovité. 

 Jednotlivé plotny nejvíce kolmo stojí, mohutná jejich hmota puklinami příčnými se roz- 

 padává na menší tabule. Někdy se kámen v takových tabulích láme, že ho lze k pokrý- 

 vání zděných plotů nebo k dláždění použiti. Vrchole těch tabulí jsou vzdušnými agen- 

 ciemi okulacené, obyčejně mají na povrchu sloh okrouhle vrstevnatý, který ale patrně 

 více náhodou povstal. Hornině příslušné, a pro ni význačné jsou ohromné, zpříma vztý- 

 čené tabule. Často skuliny přičiněním vody a mrazu tak se rozšíří, že až celé valné 

 kusy skály se sřítí. Z jednoho tak utrženého kusu skály se asi 200 sáhů kamene 

 udělalo. Hornina zdejší mrazy velmi trpí, nejvíce však tenkrát, když ještě je vlhká, právě 

 jak z lomu přišla. Pak ji mráz celou potrhá a nepotřebnou učiní. Vůbec čedič přítomný 

 vlhku méně jest trvanlivý. 



Lučebný rozbor. 



Jak z předešlého vysvítá, zakládám hlavně na lučebn émrozboru své mínění, že by 



Se Kunětická hornina k čedičům přičísti měla, musím tedy bližší lučebné doklady zde uvésti. 



Měl jsem po ruce toliko horninu poněkud porušenou, ta se rozbila na útlý prášek 



a potom analysi podrobila. O spůsobu a provedení analyse netřeba se zde šířiti, to 



patři jinam. Při řečeném rozboru nalezeno ve stu částech horniny následujících látek: 



Kysličníku želczitého (Fcj O,) 9-87 částí, 



„ želcznatého (Fe O) 7-79 „ 



„ manganatého (Mn O) .... 0-75 „ 

 , hlinitého (AI, O,) 18'80 „ 



