— 204 — 



III. opuka je barvy levandulové, na vzduchu mění rychle barvu, beztvará, lom la- 

 slurovilý; z kuželovité skály nad studnici. 



Následující odrůdy jsou vzaly z velikého úlomku na jižní straně tak, jak po sobě 

 následují, poslední cediěe nejvzdálenější. 



rV. je temně zelenomodrá , zrna skoro drobnohledného, lomu nerovného, tvrdá a 

 pi^i udeření zní, v ní jsou první známé stopy skamenělin. 



V. je špinavě šedá, rovného lomu, uvnitř modravě šedá, dosti měkká, v ní se na- 

 lézají ztlačené Ananchytes ovála Lamarck. 



VI. je světlešedá, měkká, obsahuje mnoho usazenin kyslč. železitého, zrno velmi drobné. 



VII. je šedozelená, prostoupená šedými, zřetelně zrnitými skvrnami, lom Iřískovitý 

 a nerovný. Ze zkamenělin v ní přichází Denialium medium Sowerby, Rostellaria Reussií 

 Geinitz, Cerithium Lužicanum Geinitz. 



VIII. je světle šedomodrá, celistvá, lomu hrubě lasturového, v ní jsou íelné fora- 

 minifery a hlemýždi. Tato opuka tvoří nejvyšší vrstvu řečeného úlomku. 



K srovnání a aby bylo snáz posouditi změny, kterým ty opuky podlehly, následují 

 analyse tří opuk íediře vzdálených z téže krajiny, totiž: 



IX. opuka měkká, hlinitá, silně zvětralá, lomu hlinitého, vzata z vrstev Srnojedských. 



X. opuka našedivělá, došli pevná, lomu nerovného, zrna poněkud zřetelného, z vrstev 

 Krchlcbských. 



XI. opuka šedá, pevná, která se ale na vzduchu brzo rozsype , bohatá na pyrit a 

 sádru, v ní mnoho foraminifer, z vrstev u Nového Hradce, kterou jsem obdržel laska- 

 vosti pana Lhotského v Hradci Králové. Srovnání opuk původních s oněmi, které Éedi- 

 íem proměněny byly, následující výsledek poskytuje: 



1. Skoro ve všech proskoumaných opukách na hoře Kunětické nalezeno vápno 

 žíravé a mag-nesie rovněž taková, z čehož následuje, že žár čedičem spůsobený všecku 

 kyselinu uhličitou zapudil. Že v těch opukách nyní se zas kys. uhlčt. nalézá, dá se tím 

 vysvětlit, že dešťová a sněhová voda opukou prosakující vždy trochu té kyseliny v sobě 

 má a po mnoha tisíc let, uplynulých od vystoupení čediče, i trošky se mohly stát vy- 

 datnými. Opuka V. zvláště niusila být na vápno bohatá. 



2. V prvních třech odrůdách nalézá se více alkalií, které se do nich pouze z če- 

 diče dostati mohly, neboť v ostatních opukách jen po stopách přicházejí. 



3. Průměrně ukazují změněné opuky větší bohatství na kys. křemíkovou, u VI. až 

 68' 16 ve stu, kdež u opuk nezměněných čedičem nejvíce 5269 ve stu obnáší. Tedy 

 také kys. křemíčná musila do opuky přibýt, což se opět jen pomocí čediče státi mohlo. 



4. Tomu odpovídá případ, že větší množství vápna a magnesie v pevné sloučenině 

 s kys. křemíkovou co nerozpustné v kyselinách se nalézají, čehož se u opuk pů- 

 vodních shledalo toliko vymínečně a nikdy u větší míře. 



5. Ztráta při pálení — která se nejvíce co lučebně vázaná čili hydratni voda po- 

 važovati musí — je u opuk Kunětických mnohem menší než u zvětralých, neboť u těchto 

 kromě vody náhodně na nich lpící je ještě přítomná látka ústrojná a uděluje jim právě tu 

 šedomodrou barvu. Ostatně známo, že pálený kámen vápenný velmi dychtivě vodu přitahuje. 



6. Poměrná tíže odrůd jaspisovitých I. a II. je větší než u čediče, o ostatních 

 opukách ani řeč, i u III. je ještě znamenitá, skoro ve všech případech ale větší než u 

 třech posledních opuk. Jedině IV. zde dělá výminku, což se více náhodě přičítati musí. 



