- 211 - 



penvz, jenž iiiii průměr 19 iiiilliiiiclru v dálce 4130 rakuiiských sáliflv, tedy znaCnč 

 výSe jedné rakouské míle: Foucaultův rcllektur jej ukáže nejen co bílý puntík, ale co 

 patrný kotouček, a dv6 světlé tcřky, vzdálené od sebe o průměr toho kotoučku, okáže 

 oddělené (každou zvláSOi nikoli slité. 



Některé poinéry periuského útvaru v severozápadních 



Čechách. 



Sepsal P. Vysovkij. 



Jak známo prostírá se na jižním úpatí Krkonošských hor u veliké rozsáhlosti a 

 mocnosti permský útvar, který se v novější době důležitým stal měděnými rudami a 

 uhlím v něm uloženým. 



Snaha, této práci jakýsi přehled dáli, aneb útvar zde popsaný jen poněkud do 

 soustavy uvésti, nedá se snadno uskutečniti, jelikož ohromné spousty červených pí- 

 skovců a jílovitých břidlic, jakož i nápadný nedostatek skamenělin velikou jednotvárnost 

 značí. Avšak v novějším čase povstalé dolování na měd, na železné rudy, uhlí a živič- 

 naté břidlice osvětlilo poněkud tuto krajinu posud neznámou, a ukázalo, že útvar perm- 

 ský v Čechách jménem v Němcích užívaným Rol/tes Todtliegendes poznamenán býti 

 nemůže. Pokusím se tímto pojednáním, stručný přehledný obraz toho útvaru našemu 

 čtenářstvu podati. 



E rozdělení celého útvaru do jednotlivých oddělení hodí se dle mého zdání zvláště 

 tři horniny. První horninou jsou živiinalé břidlice, které probíhají ve dvou hlavních 

 tazích náš útvar a rozdělují nám celé souvrství ve Iři díly, které pro větší stručnost 

 pásmy nazývati budeme. Druhou horninu obsahuji sloje vúpenné, které jsou, pokud nám 

 známo, pouze v druhém, živičnalýini břidlicemi utvořeném pásmu více vyvinuté, a nám 

 pouze místně ku srozumění slouží. Třetí hornina jest vyvrelá, toúi melafyr ; poskytuje! 

 svou zvláštností, co plásf čili sloj vložená, mezi usazenými vrstvami také geolog^ický 

 horizont. Ačkoliv se jednotlivé hřbety melafyru na dosti velkou vzdálenost pronásledo- 

 vati dají a v celku tytéž vrstvy pokrývají, dají se při rozdělení pouze místně upotřebiti. 

 Nejpřiměřenější k rozdělení zdály se mi tedy býti živičnaté břidlice, které též od čer- 

 vených pískovců a jílovitých břidlic nápadně se liší a tudy snadno nalézti a poznati se 

 dají, tak že doufáme, že brzo jejich rozsáhlost až za hranice známa bude. Posud známe 

 dva pruhy od východního oupati Kozákova až do okolí Freiheilu. Mezi oběma hla- 

 vními pruhy objevil se u Ncdvěz, jak dosud se za to má, krátký pruh živičnatých 

 břidlic, tamější uhelnou ílec provázející. Prozatím, dokud hranice tohoto pruhu se ne- 

 prodlouží, podržme k vůli snadnějšímu srozumění pouze ony dva na větší vzdálenost 

 známé pruhy co prostředek k oddělení útvaru na tři pásma, a nazveme je jak následuje : 



Prvni pásmo čili pásmo slepenců obsahuje souvrství mezi prahorními břidlicemi 

 B prvním pruhem živičnalého lupku, a má na 1000" vodorovné délky a mocnost 400°* 



Druhé pásmo, mezi oběma druhy živičnatých břidlic, má na 4000" vodorovné 

 délky a mocnost asi 1000". 



Třeli pásmo obsahuje souvrství na druliém pruhu uložené. 



Tímto oddělením nechceme úplné rozděleni celého útvaru docíliti, nýbrž pouze 



