— 212 — 



snadnější přehled a stručné srozumění; úplné rozdělení bude leprva tenkráte možné, 

 až výsledky prací v českém dílu útvaru permského s tímtéž útvarem sousedního Slezska 

 porovnali s to budeme. 



Pásmo slepenců čili konglomerátů. 



Hranice tohoto pásma jsou prahory ze severní a první pruh živičnatých břidlic z jižní 

 strany. Hranice prahor táhne se od patj' Kozákova přes Smrč, Bitouchov, Dolení Boskov, 

 Příkré, Škodéjov, Sitné, Vichov, Dolení Štěpanice, Valtěřice, Hořeni Vrchlabí, Hoření 

 Lanov, Hermansajfy a Freiheit. 



Počátek permského útvaru skládají hrubé slepence čili konglomeráty. Jsou to va- 

 jouny svoru, žuly a křemenu rozličné velikosti, co lidská hlava až co vlaský ořech, 

 spojeny jsou tmelem červeným jílovitým, mnoho železité země CFe,0,) obsahujícím. 

 Tento červený tmel jest pro větší část pískovců a jilovitých břidlic, zkrátka pro nejvíce 

 hornin permského útvaru význačný. Tyto slepence nejsou všude na prahorní hranici, a 

 též ne v stejné mocnosti \yvinuty. Nejsilnější jsou v okolí Semil a Šlěpanic, na kterémž- 

 to posledním místě mocnost více než 100" dosahují. Též i pozdější vrstvy útvaru uza- 

 vírají mezi pískovci jednotlivé spousty slepence, který se poněkud od prvnějších tím 

 rozeznává, že nemá pouze železitým tmelem, nýbrž úplným pískovcem slepené valouny. 

 Tyto pozdější slepence zdají se na jakési místní znepokojované usazení poukazovati; na- 

 lézáme je na více místech druhého pásma, k. př. u Jilemnice, Košťálové, Olešnice atd. 



V prvním pásmu stanou se tylo hrubé slepence ponenáhlu drobnými pískovci, a 

 v takovémto zvláště stejnozrném pískovci nalézáme první vrstvy uhelných lupků, které 

 často uhelné flece uzavírají, k. př. u Bitouchova, u Šlěpanic a Yalteřic. Některé z nich 

 hodí se skutečně k dolování, k. př. ony u Šlěpanic, kde se dvě 30" mocným pískovcem 

 oddělené ílece uhelné v uhelných lupkách nalézají. Tyto uhelné lupky jsou šedé až 

 xiplně černé, jemně vrstevnaté, s častými lesklými plochami. Lupky obsahují mnoho 

 otisků rostlin, které se vesměs skamcnčlináni útvaru uhelného podobají. Jsou to pře- 

 sličkovité rostliny a kapradí: Calamites, Senflenbergia, Hawlia atd. 



První ílec jest 6—12", druhá 12—30" mocná, a tato poslední jest dolováním již 

 na 300" ve směru svém odkiyla. Tylo ílece nejsou, jak naznačeno, stejné mocnosti, 

 nýbrž zmocňují se znenáhla čočkovitě, a často se i zdvoj- a Irojnásobiíuji. Uhlí jest 

 černé, laslurného lomu, má 15 hutnosti, dá se snadno koksovali a jest dobré palivo, 

 jako kterékoliv uhlí z kamenouhelného útvaru. 



Na slepencích leží 260—300" mocné pískovce tmavočervené, též částečně i světlé 

 barvy, které se s červenými břidlicemi střídají. Některé z těchto pískovců jsou hrubo- 

 vrstevnaté, a pak se hodí velmi dobře ku stavbě ; jiné jsou v tenkých vrstvách, a pře- 

 cházejí pak často v jilovité břidlice. Též přijímají jinde mnoho slídy, a stávají se tím 

 skutečnými břidličnalými pískovci. 



Některé vrstvy vyznamenávají se zvláštní povahou, t. j. skládají se ze samých sem 

 a tam rozházených hůlek, 2—4'" tlustých a 6—10" dlouhých, které železitým tmelem 

 spojeny jsou. Zvláště při zvětrání jest tato vlastnost nápadná, jelikož jejich liiiel sna- 

 dněji zvělrává, a lak tvrdší jejich pískovitou hmotu obnažuje. Tyto hůlky považují 

 se za skamenělé fukoidy, pročež se tylo pískovce fukoidové piskoece zovou. Avšak 



