— 214 — 



na jiných místech zase, n. ph v okolí Jilemnice, jsou Imavočervené pískovce tečkami 

 zeleno-popelavého jílu posety; tylo teíky jsou často tak hustě u sebe, že se celá vrstev 

 v popelavou, nazelenalou jílovitou břidlici mění. V tomto pásmu počínají hrubozrné pí- 

 skovce čili arkosy, které v třetím pásmu značně nad obyčejnými pískovci předvládají. 

 Jsou to stejnozrné pískovce, které z mnohých zrnek živce, promíchaných křemennými 

 zrny, se skládají. Celé pásmo se vyznamenává bohatostí na jednotlivé ílece vápence a 

 s nimi obyčejně sousedící jaspisové a rohové křemence. Na průřezu přiloženém na- 

 lezneme druhé pásmo pěti flecemi těchto vápenců prostoupené, avšak na jiných místech 

 jich očekáváme ještě více. 



Každá z těchto vápenatých a křemencových flecí jest uložena ve vápnitých a 

 jílovilých břidlicích, tak že opět své stále jí doprovázející horniny mají, a tak se od 

 ohromných spoust červených pískovců a břidlic snadněji rozeznati dají. Jednotlivé vá- 

 penné neb křemencové vrstvy často se opakují, tak že je často nalézáme v střídavém sledu. 

 Vápno jest celistvé, žlutohnědé neb začervenalé, v hrubých taktéž i v tenkých vrst- 

 vách, kteréžto poslední zvláště mnoho koprolitů, otisků ryb (Palaeoniscus) a mnoho rybích 

 zubů a šupin zavírají; křemencové vrstvy jsou obyčejně šedé a černé, často též i čer- 

 vené bar\7, kdežto pak pod jménem jaspisů vůbec známy jsou. 



Nejsilnější jest souvrství vápenců a křemenců, které asi 500" vodorovně v ležatém 

 druhého pruhu živičnatých břidlic vzdáleno, a na zmíněném průřezu též proříznuté 

 jest. Zavírá v sobě 2" až 3" mocnou flec tenkovrstevnatých vápenců a několik tenkých 

 (6"_10") vrstev křemenců, které často jednotlivé skřemenělé kmeny sosen (Coniferae) 

 obsahují. Toto souvrství jest vloženo do vápenitých slínů, a jest jedno z nejznameni- 

 tějších, protože na více místech k hnojení upoiiebeno bývá. Jednotlivé vápence mají 

 mnoho křemenců již ve své hmotě přimíchaných, a jsou často tak tvrdé, že na oceli 

 jiskry dávají. Zde se zvláště nalézá mnoho koprolitů a Palaeonisků. Bylo by zbytečné, 

 všecky jednotlivé flece popsati, jelikož se všecky k sobě víc neb méně podobají, a jen 

 pouze co do mocnosti a počtu jednotlivých vápencových a křemencových vrstev rozdíhié 

 jsou; toliko sluší podotknouti, že při stejném pravidelném úklonu vrstev vcelku v stejné 

 vodorovné vzdálenosti od sebe se nalézají. 



Jak první pásmo, má též i druhé své uhelné vrstvy. Uhlí jest bud v jednotlivých 

 tenkých šňůrách v jílovité břidlici, aneb jest úplnou flecí v uhelných lupkách. Jak 

 uhlídáme, jest často ložisko měděné rudy s uhelnou šňůrou v bezprostředním spojení. 

 Ve vzdálenosti 1000° vodorovně (ve visutém) od prvnilw pruhu živičnatých lupků 

 doprovází na Kozinci u Jilemnice tamější ložisko měděné, jílovité břidlice s jednotlivými 

 uhelnými šňůrami. Na uhlí dá se jeho povstání z kalamitu snadno pozorovati. Mimo 

 kalamity byly v jílovilých břidlicích nalezeny zbytky kapradin, mnoho zuhlených a 

 křemennou látkou vyplněných kmenů konifcr, jakož i též otisky jehličkových větvi t. j. 

 Walchií, a též také jediná lastura v českém perm.ském útvaru: Unio carbonarius. Mě- 

 děné ložisko jest pokryto břidličnatým pískovcem, a leží na shdnalých stejnozrných 

 pískovcích, které se uralskému měděnému pískovci velice podobají. 



Údolí Olešky mezi Libštadteni a Semily odkrývá nám více uhelných flecí a vůbec 

 větší rozmanitost skal, poněvadž mimo průřezy na břehu Olešky samé též v posledním 

 čase stavěná železnice více poměra v uložení odhalila. Počneme-li od di-uhého pruhu 

 živičnatých břidlic, a jdeme-Ii do jejich ležatého, nalezneme v 228° od těchto též 



