— 216 — 



při svém mírném pravidelném západu 15 — 25 stupňů na větši vzdálenost zmSně podléhá ; 

 tak na příklad u Čikvasky as 1400" (u východním směru) zapadá utržená severní část 

 této uhelné flece k severu 30 — 35 stupňů, avšak k ní přináležející jižní část není dosud 

 nalezena. Ještě nedávno se mělo za to, že tato vrstev co zdvižena z hloubky ku ka- 

 menouhelnému útvaru náleží, avšak povážíme-li mocnost permského útvaru pod tímto 

 horizontem ležícího, dle našeho zdání 1150° obsahujícího, uznáme tento náhled za nemožný. 

 Běh této rozsedliny jest dle pana Portha od Slaného k čikvasce, dále k Valdicům, Kun- 

 draticům, Kruhu, Roztokám, Martinicům, Záliajské Lhotě a Sajfům. Na posledních místech 

 vniká rozsedlina tato do druhého pruhu živičnatých břidlic a mění je v ten spťisob, že 

 častokráte i protiklonně na den vycházejí. 



Závěrek druhého pásma obsahuje dle našeho rozdělení zivičnaté břidlice druhého 

 pruhu. V celku podobají se k oněm prvního souvrství; leží totiž v 10" — 20" mocném 

 souvTstí vápnitých slínů, vápenců a slínovitých pískovců. Nejmocnější vrstvy dají se 

 u Košťálové Olešnice pozorovati, totiž 2 vrstvy, z nichžto dolejší 1"— 2° mocná jest. 

 Vápenné vrstvy jsou poněkud méně zastoupené , za to jsou ale křemencové vrstvy od 

 Kundratic až k Záhajské Lhotě jejich stálí průvodcové. Místy zdají se též i železné 

 rudy (sférosiderit a hlinitá červená ruda) dosti rozšířeny. 



Hornické práce na měděné rudy, v nich aneb v jejich sousedství se nacházející, 

 osvětlí nám, jak doufám, v brzku bližší poměry jejich uložení. Skamenělé pozůstatky 

 jsou kalamity, kapradiny (několik druhů Pecopteris) a konifery (Walchia) ; ze zvířecích 

 náramné množství koprolitů, rybích zubů a šupin, pak Palaeonisky a jeden dosud neur- 

 čený rod rybí, který se ve více exemplářích v Saifech nalezl. Toto souvrství vychází 

 na den u Hořenska na východním oupatí Kozákova, u Nedvěz, Koštálové, Olešnice, 

 Valdic, Kundratic, Mříčné, Roztok, Martinic, Záhajské Lhoty, Hoření Kalné, Kunčic, 

 Prošvic atd. 



Pásmo Iřelt. 



Tímto vyrozumíváme ony na druhém pruhu živičnatých břidlic uložené permské 

 horniny, které na rozličných místech též rozličně vyvinuty jsou. Na některých místech 

 dosahují mocnosti 200 — 300°. Co do uložení skládá západ vrstev ouplnou pánev, neb 

 bezprostředně na živičnatých břidlicích zapadají horniny tohoto pásma jižně, v jisté vzdá- 

 lenosti ale ouplně vodorovně leží, a opět jižněji docela severní západ přijímají, tak že 

 na mnohých místech zivičnaté břidlice druhého pruhu v jižní části pánve na den vy- 

 cházejí, arci v povaze náramně se od prvních lišící. Další pozorování jižní části pánve 

 našeho permského útvaru jest zamezeno křídovými vrstvami, jimiž se hlavy vrstev perm- 

 ských zde pokrývají. 



Horniny třetího pásma vyznamenávají se bohatstvím na hrubozrné pískovce a na 

 jílovité břidlice ; pevné drobnozrné pískovce nezdají se zde tak hustě se vyskytovati. Vý- 

 značné skamenělíny jsou Psaronie (oddenky kapradin), které sobě v tom pískovci zvlášf 

 libují. V pískovcích se nalezla lastura Unio carbonaria, která zvlášť u Kunčic a Kalné 

 často se vyskytuje. 



Vyvřelé horniny. 



Melafyry, porfyry a čediče jsou vyvřelé horniny v českém permském útvaru. V kra- 

 jině popsané nalézáme pouze melafyry, ačkoliv již dávno známé, přece dosud málo pro- 



