— 319 — 



(ir- Zahřátý vzduch jižiif Ameriky !i Allantskijho Oceánii sráží se lotiž v Středomoří 

 R ztípadni Kvroiiě » plodí tamní /iiiiní dóštč. Znúnio /. dalších udání, íc v celém Stre- 

 doniuří v zimo prSívá, a sice vn Kiinchalii 92 linií v lednu, ani linie v Červenci ; v Mi- 

 chalu (Azory) 4král víc v lednu než v řerveiici; v Alžíru v prosinci a lednu 8 dní roiné 

 pršívá. v červenci jednou za deset lei; v Lissahnnu v prosinci 27král víc než v červenci; 

 v Palcrmí; KJkrál, v Neapoli II krát, v Uiinc' I Okřál, v Korlu 33krát víc v zimě než 

 v letě; v Alexandrií ze 7-5 palců 6 v zimě, i v podzimku; v Jerusalemě nepršívá od 

 června do října pranic, a z 69 dnů áéšU' je 17 v listopadu, 13 v prosinci, 10 v březnu, 

 jakož víihoc v ccIimii Středomoi-i v letě skoro neprší, ale na podzim a z jara, což v se- 

 veru přechází pomalu v letní děSf. Totéž se opakuje v Kalirornii, kde ku př. v San 

 Francisku 3 — 5 měsíců nepršívá. Mezy jinými důkazy pro původ těchto déšfů uvedu 

 jen jihoamerické iniusorie, které na.šci lihrenbcrg v prachu passátovém, jejiž tyto větry 

 (Scirocco, Kt;n atd.) s sebou nesou. Příčina , proč ve Středomoří se v zimě .srážejí 

 a ne v letě, je ta, že v letě potkávají celinu stejné teploty jako ony samy, v zimě 

 studenější. Proto mraky, I. vzduch ten teplý, v letě až do střední Fvropy jdou, a lam 

 plodí naše 1. letní deště, ncní-li totiž, jako na př. letos a vloni, střední Evropa sama 

 příliš zahi-áta. My příchod těchto jižnějších teplých větrů v Evropě známe z jara řá- 

 sného táním sněhu (Fén ve Švýcarsku atd.), v letě teplým deštěm elektrickým, v pod- 

 zimku lichou teplotou. Boj těchto passálových větrů se studenými větry od severní 

 ločny plodí měnivost našeho podnebí a vysvětluje spolu jeho zvláštnosti; tak pocházejí 

 ku př. tak i'eCení lední mužové od roztájení mořského arktického ledu (okolo Spilzbergen, 

 Gron atd). V Anglii a západním Norsku pršívá z té příěiny nejvíce v podzimku, 

 poněvadž se krajiny ty, které ještě mořský teplý proud z Atlantského moře ohřívá, lepn'a 

 v lu dobu dostatečně ochlazují. Patrno z čísel dále uvedených, že v celku, čím blíže 

 u nioie Allaniského, lim více déšlě, pak čím níže místo které leží, tím více lam prší> 

 patrno také, že hora, která lícem na len směr deště obrácena jesl, nejvíce deště dostává, 

 tak jižní svah Alp, Šumava, anylické sliedni pohoří atd. Pouště africké a asiatské 

 vysvětluji se tím, že nemají velkého moi'e, z něhož by doslaly deště, než nepatrné slře- 

 domoi-í, a proto v těch zemích vody stále ubývá (v Pcrsii, Kaspicku atd). V Americe 

 severní panují podobné úkazy, jež pro krátkost zde líčiti nebudeme. Ročně jsou ma.\ima 

 deště na zemi asi v Indií na západních Ghalech v Malabarsku, kde má Serrapunži 

 (v Dacce) ,610 angl. palců (466 za 4 mésícej, v červnu 1851 147 palců, skoro 5 za 

 den, Mahabulešwur (v 4500') 254 palců, Sylhct 209. 



Za den padlo 14. října 1845 v Ullray Mulay (v Indii) 15 palců, 12 — 13 na mnohých 

 místech v Indii, 25. října 1822 v Janově 30 palců, v Joyeuse 9. října 1827 29 palců, 

 25. listop. 1826 v Gibraltaru 30 palců a 11 linií, 20. prosince 1844 v Bourbonu za 27 

 hodin 27 palců, v Montpellieru 24. října 1827 11 palců, v Ženevě 20. května 1827 za 3 

 hodiny 6 palců, v Bombayí za 70 minul 2 palce, ve Yiviersu 26. září 1801 za 18 hodin 

 13 palců atd. Minimum má Kuráčí v Sindu (3 p. za rok, a to jen v červnu), Aslrachan 

 s 5 p., Kahira sotvy s 1 p. (12 deštíků za rok), a celé málo pozorované pásmo poušti 

 v Africe a v Asii, jako v západní Americe. Sumnia ročního deště na jednotlivých místech 

 je skorém více rozličná než dle krajin, jak ze statistiky dále uvedeme. Projdeme-li 

 počty tam sdělené, najdeme, že většina mírných zemí mívá po 2 — 40 p., tropických 

 výše, až k 100 p. ; místa více mající jsou řidší skoro než místa pod 20 p. Musíme to 



