— 228 — 



Rod Aiigiiilla Agas. (Ouhoř.) Před každou první ploutví nalézá se malý otvor 

 žabcrní. Mezičelisli, zpodní čelisti a kost rádiová jsou hustě posázeny velmi drobnými 

 zoubky. Ploutev hřbelní a řitní splývají do přišpiuatělé ploutve ocasní. Malá příki-ovka 

 žaberní jest kflží potažena, a dlouhé články blány žaberní běží v polokruhu dle jejího 

 zadního kraje. 



Oulioř obecný. Aiig^uilla fliiviatilis Agas. Anguilla vulgaris Cuv., 

 Ang. latirostris, obtusírostris et acutirostris Risso. (Obr. 45.) 



(Obr. 45.) 



Délka hlavy obnáší osmý neb devátý díl celé délky. Řif jest vzdálena od špičky 



rypáku, co by čtyry délky hlavy obnášely. Otvor žaberní není až na hrdlo štíplý •). 



Barva ouhoře jest na povrchu tmavozelená, na hlavě nejtemnější, po stranách 

 těla nahnědlá. U některých lze pozorovti tmavé okrouhlé skvrny na hřbetu. Zpodní 

 čelist, hrdlo a celá břišní strana jsou bílé, stříbřitě lesklé. Ploutve jsou ještě tmavěji 

 barvené než hřbet, a jen prsní a řitní ploutve bývají na počátku trochu světlejší. Oko 

 jest zažloutle stříbřité. 



Ouhoř vzrůstá obyčejně na 3-4 sli-evíce zdélí, někdy v jezerách dosahuje délky 

 6 střevíců a spolu i značné váhy, ano Bloch uvádí, že v Anglicku a ve Vlaších byli 

 chyceni ouhoři dvacítiliberní. V Čechách jest dosti obecnou rybou, a nejhojněji se chytá 

 v Labi v okolí Kolína a Týnce nad Labem, a tamější mlynáři zásobují Prahu po celý 

 rok ouhoři. Při lovení rybníků též se dostává něco ouhořů. 



V Dimaji a Volze patří k největším vzácnostem , ale mimo to nalézají se po celé 

 Evropě v jezerách a řekách. Na výtoku řeky Mincio z jezera Gardaského chytají ry- 

 báři na podzim každou noc mnoho set kusů. Bloch vypravuje, že ve francouzské řece 

 Garonně chytili na jedno zatažení sítí 60.000 ouhořů. 



Ku zvláštnostem vnitřního ústroje ouhořů náleží ještě tlukoucí srdéčko na konci 

 ocasu. Na tomto místě souvisí žíly (venae) s míznicemi (Vasa lymphatica), a pravidelné 

 stahování se toho srdečka podporuje bezpochyby tok mízy a krve, který by zde pro vzdá- 

 lenost od pravého srdce zdlouhavý byl. 



Veliké podivení vzbuzuje tuhost živobytí ouhoře, an vydrží mimo vodu déle než 

 den; useknutá hlava jeho přes hodinu kolem sebe lapá, a vyříznuté srdce ještě za 40 

 hodin na podrážděni se stahuje. 



Všechny tyto vlastnosti spolu s hadovitou postavou a tajenmým rozplemeňováníra 



■) Známky ty udává pan Heckel k rozeznám obecného ouhoře od nového druhu A. eury- 

 stoma H., který má hlavu tak dlouhou, že obnáší jen šestý díl délky celého téla, a 

 otvor žaberní daleko až k hrdla štíplý. Tento nový druh byl v Dalmácii, ale teprv 

 jen jednou nalezen. 



