— 232 — 



Obyčejně vzroste ježdík na 7—8 palců zdélí, ale Bloch udává, že v některých 

 jezerách Německa až i na střevíc dlouhý bývá. Zdržuje se v plynoucích vodách a 

 v jezerách, živí se pouze hmyzem, červi, jikrami jiných ryb, jakož i rostlinnou stravou 

 a tučnou zemí, z čehož vysvítá, že není tak tuze škodný jako strýc okoun. 



Nezkušený začátečník v rybářství trpce pyká dychtivost svou, vczme-Ii ježdíka na 

 udici se třepajícího do holé ruky, neb články ploutve prsní a hřbetní šeredně mu roz- 

 píchají ruku. Pro uvarování této nehody jest rádno, chyceného ježdíka přidržeti k zemi 

 nohou neb kamenem a tak mu udici vyndati. Že jest ježdík též nebezpečný pro dravé 

 ryby, vyprávěl jsem již u štiky. 



V Cechách náleží k obecným rybám, které nikdy na rybím trhu nescházejí, a jest 

 též po celé Evropě hojný. 



V dubnu a květnu (dle Blocha již v březnu a dubnu) tře se ježdík, žije po ten 

 čas v houfech, a klade jikry své v Moubce jednoho neb dvou sáhů. 



Maso jeho jest chutné, zvláště pečené, a slouží i churavým za posilňující pokrm. 

 Pravé jméno ryby té jest jeídík, a když jsem se jednoho rybáře ptal, zdali ji též 

 Ševčík nejmenují, pravil, že jí jen tak přezdívají. 



Ve všech seznamech českých ryb stojí ještě jiný druh ježdíků, který posud pouze 

 v přítokách Dunaje chycen byl. Pan Heckel uvádí, že jej z Budějovic obdržel, což se 

 dá vysvětliti tím, že byl na lamější trh přinesen z některého potoka, který má spád 

 k Dunaji, anebo po Linecké železníci. Jesti to: 



Acei-iiia §ichraitzer Cuv. Perca Schraetzer Mars. 

 Tělo táhlé, rypák vyčouhlý, v ploutvi hřbetní jest 18—19 článků. 



V barvitosti i v ostatních poměrech podobá se obecnému ježdíku, ale větší počet 

 článků v ploutvi hřbetní jej dá snadno od něho rozeznati. 



Ve Vltavě se druh ten nenalézá, a zdali u Budějovic opravdu žije, bude snad brzy 

 rozhodnuto, když tamější rybáři od čtenářů Živy upozorněni budou. Vilibald Schmid 

 praví, že se nalézá v Šumavě. 



V seznamu ryb pana Vil. Schmida jsou uvedeny dva druliy okounovitých ryb z rodu 

 Aspro Cuv. pod starými jmény svými 1. Perca asper L., a 2. Perca Zingel L. Ze 

 seznamu toho opsalo to mnoho jiných pánů, kteří o českých rybách psali, nestarajíce se 

 o to, zdali tomu skutečně tak čili nic. 



Udání všech novějších přírodoskumců souhlasí v tom, že obě ryby ty žijí pouze 

 ve velkých řekách Francie, jižního Německa, Uher a jižního Ruska. 



Není pravdě podobno, že by ryby tak nápadného tvaru byly ušly pozornosti našich 

 starých rybářů, kteří ani za času Balbina ani nyní o nich se nezmiňují. Dle ujištění 

 mého přítele, pana kustosa Siegla, nikdy nebyly tyto dvě ryby v Labi u Hamburku chy- 

 ceny, což potvrzuje, že poříčí tomu bezpochyby zcela scházejí. Do sbírky hraběte Canala, 

 který byl namnoze šizen, dostaly se snad z Vídně aneb byly odtamtud na Pražský trh 

 přivezeny. Uvedu zde v krátkosti známky jejich. 



fiod Aspro má tělo táhlé, kuželovité, hlavu smáčknutou, rypák vyčouhlý, drobné 



