— iO - 



že kousnuti vzteklých býložilců vzteklinu může rozšířiti, a že očkovánim jich sliny 

 se dá rozpltíiiieiiill, [lukusy dokázaly. 



V úsiruji zažívacím zdá se, že nákažliviua z běsnosti pocházejici svou moc tratí, 

 alespoíi víme s jistotou , že požíváni masa vzteklých psů zůstalo neškodným. 



ÚkaZ'!/ ťTiteklosti u psů. Obyčejně se rozeznává běsnost u psů divoká (bkhavá 

 dle A. Jungm.) a tichá, kteréžto se nerůzni podstatně, ale spíše jsou rozdílné zjevy té 

 samé choroby, které dle povahy psů, aneb dle jiných právě jsoucích onemocněni psů 

 a t. d. se střídají. 



V běhu choroby rozeznáváme Iři doby : 



První doba předchůdců. Chováni psů jest změněné. Jsou zjinačeni, totiž bud 

 zdánlivě bysti^ejší, neobyčejně přívětiví, k hněvu náhh; buď nápadně mrzutí, líni a ne- 

 přívětiví; zacasté se tyto dvě povahy střídají, tak že se psi zdají býti rozmarní. Tiin 

 ěasem se též stávají nápadně nepokojnými, často mění své ložisko, skrucuji se na něm, 

 jakoby se eliyslali ke spaní, zase však se vztyčují a mění místo. Chu( k irani jest 

 tak změněna, že psi zamilovaná jídla ještě si libují , obyčejné žrádlo však bud stáli ne- 

 chají nebo jen očmuchávají, několik soust do huby berou a zase vypouštějí. Významné 

 v této chorobě jest Ihrini vlastnílio moče, lízání a %raui vlastního lejna a náchylnost 

 nepoživatelné a neslracilelné věci, jako jsou dříví, sláma, peří a těm podobné, kousali 

 a požírati, lízati studené věci, jako je železo, kamení a I. d. Světniční psové v začát- 

 cích choroby neradi poslouchají svých pánů a jen s patrnou nevoli, u nádvorních a jiných 

 svobodně žijících psů se vyskytuje nápadná plachost, urputnost a nepokoj. Zevnějšek 

 psů v té době jest málo neb nic nezměněn; u jednotných se objevuje zemdlenost, skrovné 

 zrychleni dýchání, silnější zardění spojivky oční, rozšií-ení panenky a lehké rozhojněni 

 výniěsu na sliznici nosové. Psi, u nichž se běsnost následkem pokousáni od vzteklého 

 psa vyvinuje, bývají před vypuknutím choroby na poraněném miste relmi citliví, tak že 

 častěji je olizují, oškrabuji a ohledávají. 



Po dvou neb třech dnech, někdy i dříve začíná druhá doba, totiž vlastni běsnosti, 

 v níž se úkazy chorobní ne v stejné sile, ale jakoby úslrkem objevuji. V takovýchto 

 záchvatech se vzmáhají úkazy, které povždy trvají, ačkoli v menším stupni, a obyčejně 

 jest první záchvat nejprudší a nejtrvalejší. K nejznačnějším příznakům choroby té ná- 

 leží pud k utíkáni s domu a k běhání, nápadná náchylnost ke kousáni a zvláštní 

 změna hlasu. Záchvat začíná obyčejně zvýšeným nepokojem, nemocní psi mění ještě 

 častěji místo a hledí se dostali na venek. Světniční psové se trou neobyčejně často ke 

 dveřím, aby se dostali ven, uvázaní neb zavření psové snaží se řetězy neb provazy roz- 

 trhati, prkna neb dvéře chléva prolámati neb prokousati, aby se dostali ven ; obtíže v la- 

 kových případech nahodilé jen k většímu hněvu je popouzejí. Dostávše se na venek 

 toulají se placho a probíhají v poměrně krátkém čase daleké prostory. Po návratu, jenž 

 někdy za několik hodin, obyčejně však za den se děje, ukazují psi zi-ejmě vědomí o 

 nespůsobnosti svého chování, jsou při návratu neobyčejně pi-ivětiví, bojácní a rádi zalí- 

 zají. Za doby toho záchvatu jest kousavosl psů nejvíc vyvinuta, a vzteklí psové jsou 

 v té době nejnebezpečnější lidem a (iruhýin zvířatům, která za čas jich těkáni nejvíc 

 bývají od nich pokousána. Tento příznak jest dle povahy psů a jich vychování rozličný. 

 Mnozí toliko chřiapají neb kousají jen lehce a tnimochodem, druzí zase u vzteklosli tak 

 sdně se vkusují do věci, které se jim podávají, že si zuby vylamujíce pysky okrvacují; 



