— n — 



jsou-li zuvrťiii. kousHJi du prutů kleci Hneli liludají dřuvuiiú slCiiy. zahrabuji su do slámy 

 a otřásHJi si ziiLy až do uiiidlciii. i\c'jsllni'ji i)ývá kousavosl vžluklých psii druliynii psy, 

 kučkaiiii, drůbeží, méuó vSak včtóinii zviřaly a nujiiiéiič človi-kciii popouzena, jehož oby- 

 čejně, oli/.vláštĎ když jicli známý jest, jen málo kousnou, lak že někdy hmožděniny neb 

 odřeniny povstávají. 



Trcáni lakových záchvatů, klercj siiaduii drážděním nemocných psů se objevují, 

 jest na několik hodin až i celý den a pi-es to obmezeno; jest obyčejně kratší u cviče- 

 ných a svělničnýcli psu, než u divočejších druhu; odleva jest tak úplná, že zvířata se 

 zdají býti zdravými. Význačné jest zniéněni hlasu. Kdežto u zdravých psů jednotné 

 narážky štěkotu zi-ejině jsou rozděleny, naráží vzteklí psové jedním tónem a povy.šují 

 jej lak, že hlas uprostřed stojí mezi štěkotem a vytím. Mnozí psové vyrážejí začaslé 

 takový štěkot, druzí zase jen tehdáž, když se mocně dráždi ; jen ve velmi řídkých pří- 

 padcích zůstává hlas docela neproměnčným. 



Vlastního štiléni vody (Wasserscheu, hydrophobia), jež se druhdy za nejhlavnéjší 

 znamení běsnosti pokládalo, nestává; naopak nalézáme, že vzteklí psové vlastní moč 

 lízají, v náčiní vodou naplněném jazykem chlemtají, ano i hltavé chlastají. Pohled vody 

 a polévání vodou dobře snášejí. Dosti příkladů máme, že vzteklí psové živou vodou plavali. 



Onemocněli psové zamítají obyčejně podané jim irddlo, naopak se v nich ale zmáhá 

 chtíč po nestravitelných a hnusných věcech, jako jsou : země , seno , sláma, dřiví, malta 

 a lejno; vyměšováni lejna a moře jest nejvíc zadržené, uskrovněné a bolestné; zvířata 

 v krátké době nápadné zhubnou. 



Siiznice tlamy jest v nejvíce pádech suchá, někdy i rozprýskaná, vyměšování vět- 

 šího množství sliny a viseni z huby psovy se jen tenkrát pozoruje, když zvířata pro křeč 

 požerákových svalů nemohou polykati. Obyčejně bývá spojivka oční silněji zardělá, 

 zvíře očima ndiouří, oko je citlivější k světlu a poskytuje větší lesk, dle některých sil- 

 nější blyštěni, nad očima a na čele se tvoří malé vrásky, čímž psové mrzutý, potměšilý 

 pohled dostiivaji. Kromě doby z-dchvalu zdá se, že trpí na přeludy STiiyslů ; hledí totiž 

 upřeně a vytřeštěně na jedno nnsto, neb lapají ve vzduchu jako po mouchách, vyniršfuji 

 se náhle z lehkého spánku a skáčí vyjíce a skučíce tak daleko, jak daleko boudy neb 

 řetězy poslačuji, anel) hledí i na známé lidi a věci upřeně a jako na cizí. 



V chodu psím není zpočátku nic nápadného; nepravé jest udání, že vzteklí psové 

 ocas mají svěšený mezi zadníma nohama ano i sevřený, aneb že jen přímo běhají. Prvni 

 se stává teprv tenkrát, když slabosti v zadku přibývá ; poslední jen když bývají proná- 

 sledováni, kdežto právě za čas choroby z přímé čáry spíše na právo a na levo se uhý- 

 bají. Za čas jiotloukání se zdají se býti takměř bez úplného vědomí, běží v takovém 

 stavu v jednom kuse. až se bud sřilí aneb zase k vědomí přijdou, načež se obyčejně 

 domů navracují. 



Trvání této druhé doby jest tak neurčité jako první, a nepřesahuje snadno 3 neb 

 4 dni, načež bud nepozorovaně do třetí přechází neb náhle napadením mrtvice konči. 



Třeli doba ochrnuli vyvinuje se z předešlé, jelikož záchvaty slábnou a vtdné me- 

 íery neúplnými se stávají. Hubensl\i rychle přibývá, zvířata nabývají kostrbatou srstí, 

 vpadlýnú slabinami (Flanke, bok), mdlýma zapadlýma očima, zakalenou rohovkou oční. 

 Qejvicc otevřenou suchou hubou s vyplázlým jazykem příšerného a hnusného pohledu. 

 Slabosti v zadku přibývá, povlovně se ho ochrnuti chytá, psi chodí váhavě , zadní nohy 



