— 12 — 



za sebou vlekouce, aneb leží ustavičně jakoby ospale, pozdvihují se jen předkem, zvláště 

 když jsou drážděni , a pak i kousají aneb alespoň chňapají. Hlas se stane chraptivým, 

 dýcháni jest namáhavé, iilobilt zrychlené a nepravidelné; po nastalých konvulsivních 

 křečích, které bud jen svaly jednotných části téla, neb i celé tělo zachvacují, za své 

 bére pes nejvíce soporosně pátý neb šestý den, zřídka později. 



Úkazy posud popsané jeví se v tak nazvané divoké, běhavé běsnosti. V tak na- 

 zvané tiché běsnosti nejsou úkazy dráždění mozkového tak určité, rozčílenost jest řidší, 

 nepokoj, náchylnost k utíkání a kousavost jsou menšího stupně, churaví psové jsou tišší 

 a smutní. Časně se dostaví ochrnuti iadni čelisti, která více neb méně dolů visí a 

 nemocným zabraňuje kousání a pi'ijímání žrádla a nápoje. Jen když byli mocně dráž- 

 děni, jsou s to, aby čelist sevřeli, pročež i při tomto spůsobu choroby jest nebezpečno, 

 k takovým psům se neprozřetelně blížiti. Proto že je huba otevřena, tekou z ní sliny ; 

 naduřeni chřtánu a poieráku, někdy i krku a jazyka jest velmi časté, někdy i katarhalní 

 zánět sliznice nosové, hrtanu (larynx) a průdušniček (bronchi). Ostatní úkazy, totiž 

 zvláštní změnění hlasu, který však řidčeji ze sebe vydávají, rušení vědomí, porušení 

 chuti k jídlu, brzké dostavení se hubenství a ochrnutí zadku ku konci, jakož i rychlost 

 běhu choroby se lak objevují jako v divoké běsnosti. 



Běh choroby jest velmi prudký a vždy končí smrti ; trráni nikdy v žádném pádu 

 nepi'esahovalo desátý den, v nejmnozších pádech dostaví se smrt mezi pátým a šestým 

 dnem po vypuknutí prvních úkazů chorobních. 



Pathologickd anatomie podává lak málo jistých údajů k důvodnému dokázání bě- 

 snosti, že v nejmnozších pádech velmi nesnadné bývá, jen z otvírání těla určitě souditi, 

 zdali za živobytí pes byl běsností zachvácen. 



Nejdiiíeíilějši úkazy jsou : silnější naplnění krti cer mozkových a michových, 

 někdy serosní výzevy v mozku a v mise; rozsáhlé sloky krevni (hyperaemie) ve sval- 

 stvu, v buřikovině spojivé podkožní, v jalrách a v ledvinách, ohraničené neb i přes celé 

 ústrojí rozšířené krvotoky v slezině, tmavá, jako kolomaz (dehet) hustá krer, v níž se 

 žádná sraženina netvoří, nebo jen po skrovnu , která tudíž brzo po smrti rozsáhlé vsá- 

 klo.sli v mrtvole spůsobiije; stoky a výlevy krevní na sliznice lístroji zaíívacího, a sice 

 požeráku, v menším stupni píedu vším žaludku, jehož sliznice na i-asách jest nabobtělá, 

 stoky krevními přeplněná a začasté krvotočnými nahryzeninami (haemorrliagische 

 Erosionen) protkána; sloky krevní na. jazyku, jenž bývá začasté pokousán, na mandlích 

 a žlázách slinových, na sliznici chřtánu, zvlášť pi-iklopu (jazýčku, Kehldeckel), prů- 

 dušnice a jejích větví, které začasté spěněným výmésem jsou pokryty. 



Od některých lékařů uváděné stoky krevní na nervech a sice bloudivéni (n. vagus), 

 podjazykovém (n. hypoglossus), na gangliích (uzlech) šíjových a hrudních nervu sym- 

 palhického nejsou stálé; taktéž bývá neobyčejný obsah žaludku, jako: sláma, seno, hadry, 

 chlupy, lejno a t. d., což se jindy za význačné v běsnosti drželo, též při jiných choro- 

 bách psů; stálejší však je nedostatek žrádla v žaludku aneb jen velmi skrovné množství. 

 Marochellovy puchýřky jsou jen přeludem obrazotvornosti. Uhrnkem má anatomický 

 výsledek v této chorobě velikou podobnost s oním. jaký nalézáme po prudkých a náhlých 

 otráceninách psů narkotickými věcmi, jako jsou kyselina vodnomodřová, nikotin, strych- 

 nin a t. d., a v mnohých pádech jest nad míru nesnadno jen z otvírané zdechUny určiti, 

 zdali pes na běsnost pošel, čili nic. 



