DOMAťl LEKAR. 



v 



Příloha k Živé. 



Číslo 9. 



Spálení. Combustio •). 



Spáleni se může díti všemi lúlesy, která mnoho teploty ze sebe vydávají anebo 

 paprskují, biiJtcž si hustá, kapahiá nebo plynná. Sem klademe paprsky sluneční, olicň, 

 rozehřáté neb řeřavé kovy, pálené vápno, roztopené kovy, horké neb vroucí tekutiny, 

 vybuchující střelný prach neb chloran drasličitý. Podobně účinkují též lepkavé látky, 

 jako kyseliny, louhy a louhovilé žíraviny. 



Následky spáleni jSou rozličné: 



1. Dle slupne horka. Roztopené kovy zhoubněji působí než vroucí oleje, tylo 

 zase jsou horší než vroucí voda, jejíž bod varový mnohem hlubší jest. Jelikož voda 

 silnému tlaku podrobena větší teploty dosáhnouti může nežli jest teplota bodu varového: 

 dají se snadno vysvětlili strašlivé následky, které z páry vodní při rozprasknuti parních 

 kotlů na obličeji a v dutinách nosové, ústní a chřtánové povstávají. 



2. Dle tredni účinků. Zasáhne-li plamen jen jako mimochodem povrch nahého 

 těla, nejsou následky tak záhubné, jako kdyby oděv chytil, jenž se nedá tak rychle 

 svléci a strhati; kdyby horké tekutiny do šatstva se vpily, nemohou se obyčejně tak 

 rychle rozšířiti, ale účinky jsou trvalejší, ačkoliv prudkosti ubývající. 



3. Dle objemu, v němž horko účinkuje. Spáleniny ne vysokého stupně, a však 

 přes velkou část povrchu těla rozsáhlé, jsou poměrně mnohem nebezpečnější než takové, 

 které vysokého stupně dosáhly, ale toliko na malý objem se ohraničily. Účinky horkých 

 hutných těles přesahuji jen něco málo objem jimi dotknuté plochy, a vnikají vice do 

 hloubi, kdežto horké tekutiny při veliké pohybnosti svých částic snadno vice se rozšiřují. 



4. Dle slupne hustoty horkých tekutin. Čím hustší při stejné teplotě jest teku- 

 tina, čím tudíž větší chopnosl tepla má, tím déle lpi na povrchu, tím zdlouhavěji se děje 

 odpařování a tím prudší a zhoubnější jsou účinky. Sehnané a shuštěné roztoky kyselin 

 neb solí, lučebně o sobě neškodných, pálí více nežli čistá, na stejný stupeň teploty 

 vyhnaná voda. 



5. Dle ústrojství dotknutých části a jich iáhyvů, a dle celé individuálnosti 

 popáleného. Snadno lze uznati, že následky jsou jiné, když se průsvitná rohovka očni 

 popálí, než když se stejný kus kůže na zádech popálením zachvátí; že úraz jest znač- 



•3 Prof. Schuh: Uiber Verbrennuug, Wieuer Spitalszeituug. Č. 4, 6, 6. 1859. 



2 



