- 28 — 



zánětu pavučnice a podlebnice (meningitis); nebo jest následkem překaíeného obéhu 

 krevního v iilách mozkových , jmenovitě když narostliny chorobné stlačují větší žíly 

 mozkové, když některý splav krevní (sinus, Blutleiter) zúžen neb zacpán; když oběh 

 v žilách hrdelních jest rušen, a v ztuhlosti tepen a vlasečnic mozkových; aneb jest ná- 

 sledkem prázdnoty^ která závisí od misání mozku, zvláště ve vyšším stáří anebo ve vše- 

 obecném hubenství. Též jest řástečným úkazem všeobecné vodnatosti. 



5. Vodnatosl pavučnice michové (Hydrorarhachis) má tytéž příčiny jako vodnatost 

 pavučnice mozkové. 



6. Vodnatost varlatnťce (Hydrocele, kýla vodnatá) pochází začasté z překaženého 

 oběhu krevního v cévách provázku chámového (funiculus spermaticus) v kýlách, městkách 

 pletiva revnílio (plexus pampiniformis) , též jest následkem zánětu a mozolovitého rako- 

 vítého a tuberkulovitého zplštění varlatnice, jakož i misání varlat. 



7. Vodnatost kloubní (Hydrarthros). Obyčejně se tak nazývá stok nejrozličnějších 

 tekutin v měchách tíhových kloubů, ale čirá, vodnatá tekutina se v nich nenachází, nanej- 

 výš syrovátečná zplodina zánětu, tak že sotva čiré vodnatosti kloubní stává. Tak to asi 

 vypadá s vodnatosti miškú slizových na konci svalů (ganglion, kost navná) a kůie (hygroma). 



(Dokončení.) 



Zeleniny. 



v našem mírném podnebí jest maso spojené se zeleninou tak velice rozšířeno, že 

 se člověk nemůže ubrániti domněnce, jakoby jedno bez druhého obstáti nemohouc vzá- 

 jemně se doplňovalo. A věru skoumáme-li zevrubněji složenost všelijakých druhů zelí a 

 kapustovítých, špenátu a šfovíku, portulaky (kuří noha) a šparglu (chřestu) : shledáme, 

 že devět desetin jich váhy voda zaujímá, a sotva půl setiny rozpustná bílkovina. A byf 

 i množství tukotvorců, jmenovitě buřikoviny a klí škrobového, kteří s něco málem škrobu, 

 vosku a zeleným barvivem rostlin dusík držícím spojeni se nacházejí , nad množstvím 

 bílkoviny vynikalo: předce vysvítá z patrné hojnosti vody, že i tiikolvorci poměrně jen 

 malou část zelenin tvoří. 



Naopak ale drží v sobě listy a odnože, jichž co zelenin požíváme, organické ky- 

 seliny ; špargle a větší díl kapust a zelí kyselinu jablkovou , šťovík kyselinu šťovíkovou 

 (Kleesáure). Onano, skládající se z uhlíku, vodíku a přehojného kyslíku, tato, jako ky- 

 selina uhličnatá, z uhlíku a kyslíku sestávající avšak méně kyslíku mající než kyselina 

 uhličnatá, dovedou rozpustnou bílkovinu masa v rozpuštění udržeti. V šparglech se 

 přidružuje ke kyselině jablkové zvláštní látka, asparagin, jenž ani kyselých ani ba- 

 sických vlastností nemajíc značným podílem dusíku vyniká. Kyselé zelí, tak oblíbené 

 v střední Evropě a ne-í-yhnutelně potřebné námořníkovi, bére své pojmenování od zakyslé 

 chuti, kterou mu kyselina mléčná dodává. Rozkrájená hlavatice, v kádích se solí nalo- 

 žená, přechází v kvašení, jímž se právě kyselina mléčná a kromě té kyselina máslová tvoří. 



Rozlučující moc těchto kyselin, která i ve vlákninu masa působí, podporuje se 

 hojným množstvím spojku solíkových a rozmanitých solí. V hlavatici a šparglech, v hláv- 

 kovém salátu a zelníčku (Rosenkohl) převládá draslo, v špenátu zase jest po rovnu sody 

 s draslem. Mnoho vápna a hořčeti (Bittererde) jest v zelníčku, a v lodyhách i listech 



