— 29 — 



liliivkovúiio salátu, špar^lu a karfíolu se nalezly též památky manganu (burel), kovu to, 

 Jenž ncjvélší podobnost má se železem. 



Máme-liž se diviti, že všecky tyto zeleniny, jichž hutný zbytek sotva desetinu 

 váhy řerstvých částí obnáší, a kleré více solí nežli bílkoviny, a docela žádnou nerozpust- 

 nou bílkovinu, za to však pravidelně něco organické kyseliny v sobě drží, ve spojení 

 s masitými jídly za pokrmy krev zriďující se považují? Kdežto krvi velmi málo látky 

 potravně přivodí, jak nás o tom slabé svaly národů tropického podnebí, jenom zeleni- 

 nami se živících, poučují, pomáhají už v ruui'c zažívací bílkovinu masa rozpouštěli, dostávše 

 se pak do naší krve jsou s to, aby bílkovinu a vlákninu v rozpuštění udrželi. 



Buňkovina, která ve mnohých druhách zelí, zvláště v lodyze hojněji se vyškytá, 

 náleží k nesnadně stravitelným potravním látkám, a tímto se vysvětluje nadýmání, které 

 u lidí se slabým ústrojím zažívacím z požívání zelenin pochází. Z ostatních druhA ze- 

 lenin vyniká kyselé zelí, které pro svíij podíl kyseliny mléčné k snadně stravitelným 

 pokrmům připočísti dlužno. Nepravě stojí tato velmi užitečná zelenina v pověsti, kterou 

 jí vepřové maso a hrách, s ní začaslé požívané, spůsobily, že je nesnadno stravitelná. 



Poněvadž z nyní uvedeného vysvítá, že zeleniny nemohou krvi mnoho nahraditi za 

 látky z ní vyloučené: vysvětluje se nedostatečná výživa pletiv sama sebou, kdybychom jen 

 o holých zeleninách živi byli. Nejenom že svaly chabnou, ale i mozek trpí znamenitou 

 ujmu. Z toho pramene pochází neodhodlanost víile a zbabělé se vzdání samostatnosti 

 u Hindů a jiných obyvatelů tropického pásma, kteří se jen zeleninami živí. 



A poněvadž látky potravní v zeleninách obsažené méně kyslíku požadují než maso, 

 chléb a luštěniny, aby se v kyselinu uhličitou a vodu proměnily, při čemž by se 

 množství kyslíku, jejž dýcháme, neumenšilo: zřejmo jest, že musíme jen holých zelenin 

 požívajíce více kyseliny uhličité vydychovati než při. silné stravě masa, chleba a luštěnin. 

 Pročež člověk pouhými zeleninami jen na krátký čas sc nasytí, nebof krev a pletivo nad 

 to jenom při skrovnu bílkovinou se zaopatřují. Z takových žilkovitých pletiv se tvoří 

 méně dusíkových zplodin rozkladu, a ve čtyřech a dvaceti hodinách jest vyloučení mo- 

 čoviny a kyseliny močovité znamenitě uskrovněno. A předce se množství moče solemi 

 a kyselinami v zeleninách obsaženými všeobecně zveličuje, a každému známo, jak rychle 

 se ledviny částí ve špargiu obsažených zmocňují, což se zvláštním pronikavým zápachem jeví. 



Když se váha masa našeho obědu dílem zeleninami chudými na bílkovinu dosazuje : 

 dodáváni bílkovitých látek sc zmiríiujc a trávení požitého usnadňuje. Touto měrou sc 

 děje smíšení, jsoucí mezi masem a zeleninami; krev drží v sobě více vody než maso, 

 více hutných částí než zeleniny, a když so obsah bílkoviny v mase s oním v zeleni- 

 nách zúčtuje a úhrn napotom ve dvě stejné polovice rozdělí: pak se shledá v této snn'- 

 šenině suchých látek potravních tolik bílkoviny, co jí v krvi naší obsaženo. 



A tu se zdánlivá náhoda proměňuje v určité pravidlo, a kde u volbě jídel libo- 

 volná chuf panovati se zdá, objevuje se nutnost zákonu; tu vybleskne světlo souvislosti 

 mezi potravou a krvi, a v den se mění noc, v níž tušivé sny záměrnosti říši vědění 

 mlhavými přístrachy naplňovati mohly. 



Ziti lázeňské u starých Římanů. 



Už v šedé dávnověkosti, za časů římského panování, byla zřídla léčivá důležitou 

 částí léčitelství a cestováni do lázni bylo urozeným bohatcům všeobecně oblíbeným zvykem, 



