— 30 — 



i dělo se též s včtšíni přepychem než za našich dnů. Nádhera a marnotratnost, jaká se 

 v ústavech lázeňských jevila, nemálo přispívala k vysílení a umoření celého státního ústrojí. 

 Římané dobře znali účinky nejznamenitějších zřídel léčivých v zemích podmaněných, a 

 všude podnikali pyšné a nádherné stavby. Z Cách (Aquisgranum s. Urbs aquensis) 

 a Vísbadnu (Aquae Mattiacae) až k vlažným lázním pod jménem Hamma Berda známým 

 a na blízku pověstného města malé Syrty v Africe ležícím, od Římanů Aquae Tibilítanae 

 jmenovaným ; od Mehadie v Uhřích (ad raediam s. Aquae Herculis) a léčivých zřídel Tauru 

 v Malé Asii až k četným vodám pyrenejským neušlo žádné poněkud znamenité zřídlo 

 minerální pátravému badání římských lékařů a spekulantů. 



Čím více se vláda Říma rozšiřovala, uvnitř ale moc říše klesala, tím více se vzmá- 

 hala nádhera lázní a přepych, s jakým se na ně náklad vedl. 



Zvláště to bylo za doby císařů, za jichž panování bujnost a zhýřilost mravů vždy 

 více rostla, že se zařizovaly císařské teplé lázně (teplíce, thermae), podávajíce všech roz- 

 koší, jakých nynější svět mužský hledává a nacházívá v klubech a kasinech. — 



Už za časů Augusta hleděl jeho přítel vojevůdce Vipsanius Agrippa s lázněmi za- 

 řízení gymnasií spojiti, a v té samé prostoře byla místa ke koupání, k rozmanitému tělo- 

 cviku, sady k přátelským rozhovorům a kochání se v umění určena. Ze začátku se ještě 

 oddělovalo gymnasium od lázní, když ale teplé koupání stalo se v nich nejhlavnější věcí, 

 pak se nazývaly tylo obrovské budovy teplíce (thermae). .fU 



Zakládaje tyto teplíce měl sice Agrippa všeobecné blaho obyvatelstva a poměry 

 zdravotně města více na zřeteli, nežli pozdější císařové. Až do časů Agrippových zdá 

 se, že obyvatelstvo římské, co se dotýče teplých lázm', velmi nedostatečně opatřeno bylo ; 

 nebot Agrippa založil jen za rok svého aedilstvi 170 lázní, v nichž lid zadarmo se 

 koupati mohl. Od té doby ovšem se lázní potřební na mnohé třídy dělili. Nejvzneše- 

 nější a nejbohatší koupali se ve vlastních domech neb ve svých letohrádcích (villách), 

 zámožní v úhledných a elegantních lázních, které od jednotných podnikatelů na spekulaci 

 vystavěny byly, lepší neb chudobnější měšťan ve veřejných lázních za levnou cenu pří- 

 stupných, a konečně nejchudší část lidu používala veřejných, pro ni zdarma zařízených 

 lazebních světnic. Tyto poslední svobodné lázně, v nichž byly též koupele za několik 

 halířů, rozmnožil císařové náranmě, tak že Alexander Severus o to péči vedl, aby se ve 

 všech okresech města, v nichž posud žádných lázní nestávalo, takové zařídily. 



Toto dobrodiní teplých lázní, jimiž se o zachování zdraví chudší třídy lidu podstatné 

 pečovalo, vedlo povlovně následkem nádherných staveb císařů k rozmazlení těla, k bujr- 

 nosti a přepychu, které konečný úpadek říše značně zrychUly. Nebof nejenom že použí- 

 vali těch lázní bohatci, jimž čas a obchod nedovolovaly jíti do minerálních zřídel, ale i chudí, 

 kteří za 1 '/, peníze touhu po užívání zdravotních lázní tím spůsobem ukojovali. Do těchto 

 velíkolepých paláců bylo lze viděti hejna špinavého, odřeného lidu bez obuvi a plášfů se 

 hrnouti, kteří celé dny po ulicích neb na forum (trhu) se potulovali, aby se novinek do- 

 pídili neb sami jich nadělali, nato pak noci v hampejsech strávili, všecko jmění promíbali 

 a nejsprostějších výstupků proti mravům se dopouštěli. ; , i;iif 



Caracalla daroval Římanům lázně, v nichž bylo 1600 mramorových van; Domitian 

 zdvojil tento počet, dal síně nejumělejším mosaikem vydláždit a nepřerývané proudy teplé 

 vody ze stříbrných trubiček chrleti do van zhotovených z egyptského granitu a numid- 

 ského zeleného mramoru. Abychom sipředstaviti mohli, jakými poklady uměleckými tylo lázně 



