— 37 — 



prodrotnorum) se vyskytují známky poruSeného zdraví, totiž: nelibost a rozmrzelost, 

 zvýSená cillivost zimná, zemdlenost, nepokoj, bezsennost. nechutenství, boleni hlavy, zá- 

 vraf. K tůmto příznakům se přidružuje trvající stálá horečka (stadium febrile) s večer- 

 ními přichvaty (e.xacerbatio). Tato horečka bývá málokdy mírná , ale obyčejní! dosti 

 prudká, spojena jsouc se silným mrazením a značným úpalem, s poruáením zažívání a 

 s bolestmi hostcovým podobnými, nezřídka i s úkazy tyfovými, zvláště se silným hlavy 

 bolením a závratí, a trvá asi po tři dny. Po této horečné době osutina vypuká (doba 

 osulni, stád. eruptionis) s pocitem palčivosti po celém těle shora dolů , a sice nejdříve 

 v obličeji a na hlavě, pak na hrudi a hořejších končetinách, konečně na břiše a do- 

 lejších končetinách. S ukončeným osutím , které asi tři dni trvá , značně se horečka 

 zmírní neb úplně utuchne. Osutina z počátku záleží z rňzných, bleším štípnutím po- 

 dobných, světle červených, kulatých, asi zvící čočky jsoucích plám (llekíi, skvrn) s tečkou 

 tmavě červenou uprostřed. Už za 24 hodin vyvinuje se v středu této plámy červený 

 pupineA, jenž červeným kolem obklopen a na konci tmavě červený jest. Pupinek tento 

 stává se druhý den na svém konci bledším, nažloutlým, a proměňuje se povlovně v ku- 

 latý, světlou neštocični miiou (Pockenlyniphe) naplněný puchýřek zvící čočky až i hrachu- 

 Zpočátku jest na puchýřku nápadně vtlačený důlek neb pupek (Delle, Nabel), jenž se, 

 jak mile světlá míza se zakaluje a puchýřek se naplňuje , nadouvá a napíná, vždy více 

 vyrovnává, a konečně, když se světlá míza v hustý hnis proměnila a z pucliýřků puchýř 

 povstal, mizí. Hnis (doba hnisáni, stadium suppurationisj tvoři se od 6. dne choroby, 

 a to obyčejně s novou prudkou horečkou (febris suppurativa) a se zvýšeným odutím 

 kůže, zvláště na hlavě. Desátý den nemoci napnuté, tvrdé a červeným kolem opatřené 

 puchýře, při ubývání odutí a zardělosti kůže v témž pořádku, v jakém vypukly, a to 

 nejdřív u středu hnědnouce, rozpryskují se aneb zasychají (doba vysycháni, stadium 

 exsiccationis) , a tvoří kulatý, klenutý, tvrdý a pevný, zprvu přižloutlý, pak hnědý a 

 konečně načernalý sirup. Nyní oblevuje horečka obyčejně s potem silně zapáchajícím, 

 hojnými ssedlinami v moči a s vyměšováním hustého hnisovitého hlenu katarrheni za- 

 chvácených sliznic. Po krátkém nel) delším čase, obyčejně po 8 dnech, sirupy odpa- 

 dávají, zanechávajíce po sobě zpočátku povýšenou tmavo- (modro- neb hnědo-) červenou 

 plámu, která v zimnu modrá, postupem času vždy více se stahuje a konečně vtlačenou 

 bílou bliznu tvoří, s okrajím vyhledaným a dnem černě tečkovaným. Z černých teček 

 vyčnívají někdy malé, zmořené, bílé chloupky. V neštovicích slitých stávají se blizny 

 mozolovitými a nepravidelně přetkanými. 



Těmto nyní udaným proměnám nepodléhá osutina v jednostejný čas na všech místech 

 těla, nýbrž dle vypuknutí shora dolů v ubývajícím zrání. V jednostejném však místě 

 osutina po vždy bývá na témž stupni vyvinutí. 



Před vypuknutím i v čas vypuknuti osutiny obyčejné se vyskytuje mírný kaiarrh 

 slisnice nosové a požerákové, jakož i spojivky oční a hrtánu. Tento katarrhalní zánět 

 se značně vzmocní, jak mile na uvedených místech sliznice (v požeráku, v jícnu, ano 

 i v žaludku, v dutině nosní, v hrtánu a průdušnici, a na spojivcc oční) nešlovičná osu- 

 tina vypukne. Záněty oční s mocně nadutýma víčkoma, zacpání nosu a krvácení z něho, 

 kašel a chraptivost, záduchy, obtíže v polykání a slinavost, vracení, zaléhání uší a výtoky 

 z nich (když se i neštovice na míznici průchodu sluchového a u dutinky bubíukové vy- 

 vinuly) jsou obyčejně průvodcové neštovic. 



