— 40 — 



a) Zevnljšek. Tělo jest nabubřelé, na Celných místech, zvláště v obličeji a na 

 zádech naduté, barvy bledomodře nauervcnalé , na druhých místech meziležicích světleji 

 bledé. Kůie jest schhpělá a vlhká, se skvrnami umrlčími, rozsáhlými, velmi nasycenými 

 (saturalus); pokožka na místech bledých drsná, na barevných ve vétších neb menších 

 kusech slupitelná. Osutinu nelze více spatřili, ano i místa, na nichž byla nejhustější, 

 jsou na mrtvolách nejvíce vybledlá. 



b) Dutina lebková. Mozek jest jako v tyfu obyčejně pevný, suchý, chudokrevný 

 a světle bílý; blány mozečni ani nejsou provlhlé, ani jich cévy krví nalité. 



c) Dutina hrudni. Plíce v zadní dolejší části tmavě červené a něco navlhlé, 

 ostatně suché, ano i mírně napuchlé; lehký katarrh priidušniček , někdy otok hlasivky 

 (Glottisoedem). V pohrudnici jest krvavá voda, mrtvolní vsáklost, aneb jest opatřena 

 tenounkým, lípavýra, jako nit se táhnoucím bezbarvým náletem. Srdce, obvzláště v pravé 

 polovici přeplněno tmavou, tekutou krví, v níž jen málo kyprých sraženin. Taktéž i 

 žíly Cpřívodice) jsou velmi přeplněny, zato však tepny (odvodice) téměř prázdné. Do 

 vnitřní blány srdce a cev jest červeň krevní vsáklá. 



d) Dutina břišní. Játra nezřídka krví přeplněná, naduřelá a pevná. Taktéž 



slezina, avšak přece ne tak, jako v tyfu. Sliznice rounj zažívací i^si něco naduřelá 



a poněkud provlhlá; míšky o sobě stojící a shliUiy Peyerských žláz, jakož i žlázy okružní 



jsou krevnalější a naduřelé. 



(DokoDčeoí.) 



Vodnatost. Hydrops. 



(Dokončení.) 



B. Vodnatost v dužině ústrojů, vnitřní otok. Oedema. 



Nahromadění vodnaté tekutiny v dužině ústrojů, tak nazvané chronické oedemy, 

 povstávají z týchž příčin jako vodnatosti syrovatečných měchů, jen že onyno začasté ještě 

 nesnadnějí rozeznati lze od syrovatečné zánětné e.\sudací (akutního oedemu) než tyto ; 

 taktéž zde přechází někdy akutní zánět v chronický. 



1. Oedem mozku, prosáknutí mozku syrovatečnou tekutinou jest jedna z nej- 

 důležitějších chorob a velmi začasté příčinou náhlé smrti (apople.xia serosa), přidává se 

 k nejrozmanitějším jiným chorobám a objevuje se u docela zdravých lidí. Dle Rokytan- 

 ského vyskytuje se oedem mozku v rozličných stupních a velmi často. V nejmenším 

 stupni jsou průseCné plochy mozku neobyčejně vlhké a syrovatečné lesklé ; tuhost dřeně 

 mozkového bývá obyčejně pravidelná. Ve vyšším stupni jest mozek větším množstvím 

 tekutiny syrovatečné proniklý, měkčí, jako těsto až i jako kaše měkký. Barva tohoto 

 dřeně mozkového jest mdle bledá, ve starém atrofickém mozku špinavě bledá, plavá. 



V nejvyšším stupni jest složení mozku porušeno a mozek ve vodnatou kaši pro- 

 měněn — tak zvaný bily obměk mozku. 



2. Oedem plic jest jeden z nejhojnějších a velmi často zardoušením smrt uvodi- 

 cich úkazů v nejrozmanitějších chorobách. Akutní oedem plic jest jednostejný se 

 zánětem plic se syrovatečným exsudatem; chronický oedem se ostatně vyvinuje více 

 méně zprudka z týchž příčin jako každá vodnatelnost, zvláště následkem mechanických 



