— 42 — 



a sliznice ji vykládající se stává pevnĚjší, tcnší, chudokrevnejší, tratí řásky, kleky a míšky, 

 na povrchu bývá bladší a lesklejší a nabývá konečně i co do výměšků povahu blány 

 syrovatečné. 



Takové vodnatosti jsou: 



1. Vodnaiosl měchuřinky čili měchýře ílučntho, žlučiiiy Oiydrops cystidis felleae). 



2. Vodnaiosl dělohy (hydrometrae). .it 



3. Vodnatost vejcovodů (hydrops tubarum FaUopiae). íi 



4. Vodnaiosl přívěsku červikovilčlio střeva slepého (hydr. proč. verniic. int. coeciji 



5. Vodnatost misku shniho Chydr. sacci lacrim). 



6. Vodnatost močovodů (hydr. urethorum) a 



7. Vodnatost močojemu (hydr. pelvis renalis). 



D. Vodnaiosl mechová (hydrops saccatus). 



Tak se nazývá vodnatost v nově utvořeném mechu, jenž u větší objem byl vzrostl; 

 je-li menšího objemu, jmenujeme jí měchýiek (serose Cyste). Tyto měchýřky se tvoří 

 bud z tak nazvaného náhodného syrovatečného pletiva, nebo povstaly ze hlísl měchýro- 

 vilých, jako jsou měchořep, uher (cyslicercus) a měchoHl (echinococcus; tylo zplodiny 

 se nazývají boubele, hydatides) ; aneb jsou bludné vodnatosti míškíi tukových a slizových. 

 Nejčastější jsou měchýřky na vnitřních rodidlech, kromě dělohy, a sice ve vaječ- 

 niku, v širokých svazech dělohy, na otvoru břišním vejcovodů, kdež začasté v dlouhé 

 stopce jsouce velkosti sotva bobové neb oříškové dosahují; napotom v jatrách, le-i 

 dvinách a v phlnich iilnich. 



1. Vodnatost vaječnika (hydr. ovarii, hydroarion). Tak se nazývá každé nahro- 

 madění vody ve vaječníku, byf i obsah nebyl voda, nýbrž jakákoliv tekutá zplodina zánětu. 



Dle Rokylanského rozeznáváme trojí vodnatost vaječníku, totiž: '^ 



a) Zakládající se na jednoduché měchýřky, které jsou jednopříhrádkové, kulaté, 

 různě aneb u tak velkém počtu ve vaječníku se nacházející, že se celý zdá být proměněn 

 v skupinu méchýřků. Jsou vedle sebe postaveny, jelikož se každá o sobě z lůžka 

 (stroma) V7vinula dílem z Graafových míšků, dílem co nový výtvor; když povyrostou, 

 dosahujíce některé velikosti mužské hlavy, jiné zase malé pozůstávajíce, stanou se ;plo- 

 chými při dotýkání se a srůstání mezi sebou. Stěny jejich jsou tenounké , jemné, 

 syrovatečno-vlákenné , a v nich se nachází látka bud bezbarvá, nebo nažloutlá, nazele- 

 nalá, syrovatečná, zahoustlá, žlutá jako vosk, nahnědlá, rozpuštěnému klíhu podobná, aneb 

 čokoládové barvy, ba i černá tekutina, někdy i tuk. 



b) Ze složených měchýřků se tvoří nejohromnější vodnatosti vaječníku. Jsou to 

 ohromné spousty skupin měchýřků a přihrádek, které bud jsou uzavřité aneb spojité, a 

 nejrozmanitější tekuté látky. Tato skupina povstává tím spůsobem, že se ze stěny staršího 

 měchýřků nové vyvinují, aneb když ze vnitřní plochy měchýřků matečního nové mě- 

 chýřky vyrůstají, které bud o stopkách jsouce neb bez nich někdy mateční měchýrek 

 úplně vyplňují, tekutinu v sobě obsaženou do ní vylévají, a tak s ní srůstajíce v svém 

 vnitřku třetí pořad měchýřků tvoří a t. d. Zbytek vaječníku se vyskytuje na zpodku 

 lakové měchýřkovité ohromné skupiny co shoustlá, netvarná látka. 



c) Loinatá vodnatost vaječníku není nic jiného, než loínatý rak vaječníku, 



2. F jálrách jsou měchýřky velmi pastě a vyskytují se bud co jednoduché s čistou 



