— 43 — 



vodnatou lekulinoii, aneb v spiSsobě měrhn heMarrotého Cnccpbalocystis). Tento zpnu 

 představuje jen niůch se stěnami syroviilečnýini, okolo nichž su v brziíu utvoří viákenný 

 obal. V takovémto měchu jsou kromč syrovatci^né tekutiny boubele (hydatidy), před- 

 stavující bílkovilou , rosolovitou sraženinu. Porct a velikost tfclito boubeli jest velmi 

 rozmanitá ; jsouce naplněny syrovalcčiiou tekutinou napínají se , aneb rozpryskujíce se 

 scvrkují ; na to též volnč plavou aneb na vnithii sténě mčcbu sedí. Někdy se též na- 

 chází žluč neb krev v měchu. 



3. V plicich jsou měch^rky velmi řídké, a spíše se nacházejí sloicné nežli 

 jednoduché. Vyskytují se porAznu zvící vejce holubího až mužské pěsti v hořejších i 

 dolejších lalocích plic. Dle Rokytanského se vyvinují tito měchýřkové z mezibuneč- 

 ního pletiva plic. 



4. V sleiiné jsou méchýřky nad míru řídké a nedosahují značné velikostí. 



5. V ledtináck jsou mlchýřkij: 



a) jednoduché zvící zrnka jahelného až vlaského ořechu ano i husího vejce, ob- 

 sahující bud bezbarvou neb nažloutlou , nahnědlou, načernalou vodnatou , někdy též 

 zahoustlou tekutinu, v níž však nikdy není moče; jich počet bývá někdy převeliký, tak 

 že zvětšená ledvina jen ze samých měchýřkíi se skládali zdá, tak nazvaná měchýřotá 

 ledvina (Blasenníere). Jsou obyčejně v korové látce ledvinné, a vynikají nad povrch 

 ledviny. Vyvinují se začasté ze zánětu ledvin, zvlášf ve vadě ledvin Brightické. 



b) Sloiilé michýřky v měchu se nalézající vyrůstají začasté u veliké spousty, a 

 pak nezřídka vyprazdňují se co boubele do roury zažívací neb do ústrojí močového, 

 načež měch se scvrkne. i 



6. Méchýřky syrocalečné bnliku (struma cystica saccala) jsou nové útvary, a 

 bud jsou jednoduché neb složené, které v jednom pádu po prodloubání chrustavky kru- 

 hovité se do hrtanu provalily, a pak se vykašlaly co boubele zvící hrachu až i oříšku lískového: 



7. V podkoinť hnňkociné bývají též velmi často měchýřky syrovatečné; takový 

 na straně krku jsoucí nazývá se po latinsko-recku hydrocele colli. 



8. Synwatečné puchýřky na blánách syrovatečných bývají jen na pobřišnici , a 

 sice na širokých svazech dělohy, na vaječníku, na vejcovodech a na velkém tenelci, jako 

 i někdy na pošvách varlatních. Vyvinují se dvojím spíisobem: bud na vnitřní volné 

 ploše blány syrovatečné, a ty jsou jemné blány s širokým dnem a nepatrné velikosti, 

 aneb v mezisyrovatečné builkovině, a ty jsou o dlouhých stopkách a hrubého složení. 



9. Ve pletivu vlákenném jsou syrovatečné měchýřky nejvíce na šlachách, na 

 blánách šlachovitých, na povázkách (fascia), jakož i na okostiei. 



iO. V kostech jsou velmi řídké. 



11. Ve svalocinb bývá řidčeji iněchožil, častěji měchořep, kterýžto poslední se 

 též ve svalstvu srdcovém nalézá a stejně též v druhých svalech. 



12. V plelnich žilových jsou boubele velmi časté a vyskytují se buď co volné 

 v spfisobě jemné blány neb tuhých stěn, bud napnuté neb scvrklé, cévnaté, jednopřihrád- 

 kové, aneb někdy velmi jemných přepážek, čistou aneb nabělavo kalnou syrovatečnou teku- 

 tinu, též i písek kostní obsahující měchýřky zvící máku až i bobu, které někdy v takové 

 hojnosti jsou, že pleteň žílová pohled hroznovitý na se bére. 



13. V mozku se nachází ale velmi zřídka měch bezhlavce obsahující; nikdy 

 však nebývá v něm měchýřku jednoduchých a složitých. 



