— 52 — 



často nedovoluje vakcině se vyvinouti, což soulilasí i s výrokem Hippokratovým : Duobus 

 doloribus simul obortis, vehementior obscurat alterum (kdyby najednou dvě bolesti po- 

 vstaly, silnější vždy že zatemňuje slabší), i s učením nové pathologie o kombinaci Csc- 

 stavení) rozličných chorob mezi sebou. 



Že vakcina, byť se očkování nékolikkráte opakovalo, před variolou nechrání a také 

 k ní žádnou měrou se vztahovati nemůže: dokazují četné značnější epidemie neštovic, 

 a v tom ohledu docela souhlasím s pozorováním a učením Tomáše Browiia '). 



V Anglicku zdrtily epidemie roků 1825, 1830, 1840 a 1841 důvěru ve vakcinaci 

 úplně, a nemohu pochopiti, jak ten samý pan T. Brown, zasadiv se tak důtklivě a 

 pravdivě o zrušení vakcinace, mohl učiniti návrh o nové zavedení inokulace, jakoby se 

 dala příroda těmi a podobnými v nejpříznivějším pádu neškodlivými hříčkami mistrovati! 



Toutéž měrou se dosvědčila vakcinace nejilatnou v epidemiích zuřících v Paříži 

 r. 1825 a v Masilií r. 1828, a kdyby se mohl člověk v jiných státech dle zkušení a 

 dle přesvědčení beze všech ohledů vyjádřiti jako v Anglicku, a kdyby se to netýkalo 

 zvláštních zájmů lékařů očkujících a jiných osob od vlády zřízených, vakcinaci nechali sláli 

 ve své míře : není pochybnosti, že by už dávno byl o vakcinaci průvodní rozsudek pronesen. 



Ne řídké udání lékařů, jak počínající epidemie neštovic rychle předsevzatou vakci- 

 naci a revakcinací byla prorvána aneb alespoň značně zmírněna, dosáhly by teprve jakési 

 ceny, kdyby v moci lékařské bylo, dokončenou epidemii, jako to advokáti se pří činívají, 

 reassumovali neb obnoviti. Až do té doby musíme za pravdu držeti zkušeností stvr- 

 zenou, že jsou jednotná onemocnění, jako celé epidemie neštovic, které bud co těžké, 

 buď co lehké se vyskytují, proto že ten samý řad se ukazoval před konanou vakcinaci. 



Že vakcina před variolou nechrání, už se Ed. Jenner -) sám přesvědčil, on ale tato 

 nešťastná pozorování svádí na nepravou vakcinu ! ! 



Nářky na nedostatečnou neb zhola neplatnou ochranu vakciny jsou téměř tak staré, 

 jako vakcinace sama. Opětné měnění látky očkovací, revakcinace, vakcinace s čelnými 

 zábody a častým opakováním nepomohly na nohy bludnému učení, a také to nikdy ne- 

 dovedou. T. Brown praví docela trefně: že, co vakcinace není s to vykonati, revak- 

 cinace též nevykoná. 



Už zprvu uvedeno, že vakcina u dospělých a starších osob jen zřídka se ujímá, 

 a že tato událost se nedá vždycky prvější vakcinou neb variolou vysvětliti. Taktéž jest 

 pravdivou událostí, že osoby revakcinované, nejenom ty, u nichž se vakcina ujala, ale i 

 ty, u nicliž se vakcinace nepodařila, neštovicemi byvše zachváceny od nich umírají. To 

 dotvrzují uveřejněné výsledky předsevzaté revakcinace u armády kr. WUrtembcrské ') 

 a kr. Pruské ■•). U těchto uveřejněných výsledků se nepotřebuje váha klásti na rozličné 

 sečly očkovaných a neočkovaných, pravých a nepravých neštovic atd. , jelikož toto roz- 

 třídění více neb méně jest libovolné, a proto že v takových úředních zprávách se mnoho 

 tak vede, jak se to u vyšších míst požaduje. 



') An investigalion of the present uusalisfaclory and defective statě oř vaccination etc. 



In a series of letters to )'. G. Gregory. Edlnbourg a London 1842. 

 ") Further observations ou the variolae vaccinae oř cow-pox. Loud. 1799. A přece 



vyšel první spis o vakcinfe 1798!! 

 ') Heine: Wurlemb. med. Corr. Bl. 1839. 

 *) Lohmeier: Medic. ZeitgcUr. v. V. f. G. in Pr. 1835. 



