— 54 — 



Konečně by se mohlo též položiti za pravdivé, že neštovice tak jako jiné choroby 

 panujícími náhledy lékařů horšími se stávaly, než by se bez těchto bylo udalo. Kdyby 

 lékařové jednoduchého léčení Rhazesa neb Sydenhama se byli přidrželi, nemohla by se 

 jim tato spravedlivá výčitka díti. 



Jen mimochodem lady musím uvésti, že za mého vedení neštovičného oddělení ve 

 zdejší všeobecné nemocnici léků se téměř neupotřebilo; časté provětrávání pokojů, téměř 

 codenní přeměna prádla poslchíího a tělesného, dostatečné množství čerstvých nakyslých 

 nápojů (.limonády, malinovky atd.), dva až tři šálky dobré čisté masité polívky neb zva- 

 řeného mléka, častější klystérování chladnou, 15 — 16" R. mající vodou, když průjmů 

 nebylo: těmito věcmi se léčili nemocní za doby zvětšeného tepla, doby to horečky a 

 rozhojněných lučebných převratů a vyměšování. Když horečky ubývalo aneb vysutí se 

 skončilo, děla se vlažná umývání a dávaly se vlažné lázně, 24 — 26° R. ; bylo-li hojné 

 vysutí v obličeji, dávaly se též vlažné náčinky, jen že o něco chladnější, 20 — 24° R., 

 na obličej, a hojná potrava: zprvu mléko a vejce na měkko, brzo však na to masitá 

 jídla vařená neb pečená. Z léků jen velmi zřídka se podávaly prostředky opijovité, a 

 to jen , když byl průjem aneb zvláštní nepokoj nemocným lomcoval. Výsledky tohoto 

 léčení byly nade vše očekávání příznivé, tak že nade všemi posud známými vynikají; 

 nebof vyléčení bylo rychlé a umrlých méně než pět ze sta. 



Panuje nyní též míněni, že po uvedení vakcinace blizny (ďubky) z neštovic po- 

 vstalé v obličeji vždy řidšími se stávají. Spůsob tvoření se těchto blížen teprv nyní jest 

 poznán. Blizny původ berou ze zvláštní povahy hnisu neštovičného, nimž kůže více neb 

 méně se vyleptá a na vyleptaných místech kůže se tvoří známé pod jménem dubek 

 blizny. Jelikož při tak nepi-íznivé povaze obsahu puchýřů nemocní začasté umírají, máme 

 na mrtvolách na neštovice zahynulých dosti příležitosti, tylo porušeniny na obhčeji v čer- 

 stvém stavu zobádali. Zdali poměr této zvláštní povahy obsahu puchýřů neštovičných 

 v předešlých stoletích častěji se vyskytoval než nyní, nemůže se s jistotou tvrditi; 

 zprvu uvedené příčiny větší záhubnosti neštovic zdají se tuto otázku potvrzovati. Vakci- 

 nace však v tom nic nezlepšila. Okolnost, že už Rhazcs prostředek udává, jak by se 

 bliznám z neštovic povstalým, obličej ovšem zpotvořujícím, \7h0vel0 (odporučuje totiž 

 k tomuto cíli vlažné lázně a vlažné náčinky na obličej), dokazuje dostatečně, že za jeho 

 doby tento záhubný obsah puchýřů neštovičných zřídka se naskytoval. I také okolnost ta, 

 že lékařové v nejrozmanilějších dobách vždy nových, dle svých náiiledů neomylných pro- 

 středků k zamezení zpotvořujicích blizen vymýšleli a udávali, zřejmě dosvědčuje, že 

 neštovice od času k času bez blizen, jindy zase s bliznami se objevovaly. 



V nejnovější době k tomu cíli odporučené a použité prostředky, jako: nabodení 

 puchýřů, prožžení (kaulerisace), mast rtufová, rozličné nálepy (flastry) a těm podobné, 

 jdou sice o sobě za léčením Rhaiesovým, jsouce více neb méně škodnými, avšak do- 

 kazují zřejmě, že takový záhubný běh neštovic i po zavedení vakcinace za naších 

 časů nebývá řídký. 



Ještě se musím o jedné velmi důležité okolnosti zmíniti. Neštovice se drží vše- 

 obecně za chorobu contagiosni (nakažlivou), a přece ještě žádný lékař nedokázal, na 

 čem se tato nákaza zakládá. 



Jediný Rhazes, v šírých východních vlastech moudrým zvaný, nedělá o této, po 

 něm tak tvrdošíjně zastávané nákaze ani zmínky. Rhazes, jako někteří jiní pozorovatelé, 



/ 



